ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/2333/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Поліщук Ю.В.,

учасники справи:
позивач - об'єднання підприємств "Український музичний альянс" (далі - Об'єднання),
представник позивача -  Калениченко П.А. - керівник,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Соні Україна" (далі - Товариство),
представники відповідача: Кисельов О.В. (за довіреністю від 12.09.2017);
Курдакова Л.О. (за довіреністю від 12.09.2017);
Томаров І.Є. (за довіреністю від 12.09.2017),

розглянув касаційну скаргу Об'єднання
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2018
(головуючий  суддя - Сотніков С.В., судді: Куксов В.В. і Верховець А.А.)
у справі № 910/2333/16
за позовом Об'єднання
до Товариства 
про стягнення 2 869 593 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:

Позов було подано (з урахуванням подальшої зміни розміру позовних вимог) про стягнення 2 775 459,93 грн. відрахувань за імпорт на територію України в період з 13.02.2013 по 25.12.2014 обладнання, із застосуванням якого у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, згідно з переліком, визначеним додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2003 № 992 "Про розмір відрахувань, що сплачуються виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2005 № 581; далі - Постанова № 992). 

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що: згідно із Законом України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон), Постановою № 992, а також Порядком здійснення відрахувань виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України, Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державної податкової адміністрації України від 24.11.2003  № 780/123/561 (далі - Порядок), між позивачем і відповідачем виникло зобов'язання зі сплати відповідних відрахувань, а також виконання інших дій, що з такого зобов'язання виникають (зокрема, щодо надання інформації про товари, ввезені на митну територію України відповідно до пункту 7 Порядку); проте відповідач зазначені відрахування (відсотки) позивачу не сплатив, інформації про ввезені товари не надав.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.10.2017 (суддя Мандриченко О.В.): позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства на користь Об'єднання 2        775        459,93 грн. відрахувань, а також 41        631,90 грн. витрат зі сплати судового збору і 43 925 грн.  витрат за проведення судової експертизи; повернуто з державного бюджету України на користь Об'єднання 1 412,01 грн. надмірно сплаченого судового збору.

Рішення мотивовано виконанням Товариством у неповному обсязі своїх зобов'язань перед Об'єднанням щодо сплати відрахувань за імпортовані товари за період з 13.02.2013 по 25.12.2014, в результаті чого за Товариством утворилася заборгованість у сумі 2  775   459,93 грн.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2018: задоволено апеляційну скаргу Товариства; згадане рішення місцевого господарського суду скасовано в частині задоволення позову (пункти 1, 2 резолютивної частини); у цій частині прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю; стягнуто з Об'єднання на користь Товариства 95 845,09 грн. судових витрат; у решті рішення місцевого господарського суду залишено без змін.  
Постанову мотивовано тим, що: заявлені позовні вимоги обґрунтовано несплатою відрахувань за ввезення телевізорів у сумі 2 745 221,68 грн. (нарахування яких є безпідставним) та іншого обладнання на загальну суму 124 372,05 грн. у період з 13.02.2013 по 25.12.2014; позивач сплатив на користь уповноваженої організації колективного управління 223 930,70 грн., тобто відповідачем врегульовано за спірний період часу в повному обсязі питання сплати відрахувань, що сплачуються виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах (далі - Відрахування), а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
У касаційній скарзі до Верховного Суду Об'єднання, зазначаючи про неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального права, просить оскаржувану постанову скасувати повністю, рішення місцевого господарського суду від 24.10.2017 залишити в силі, а судові витрати, пов'язані з розглядом справи у судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій, покласти на відповідача. Так, за доводами, наведеними в касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції, неправильно застосувавши положення статей 1, 42 Закону, припустився хибного тлумачення вжитого в ньому терміну "відтворення", що, на думку скаржника, спричинило неправильне вирішення спору.
У відзиві на касаційну скаргу Товариство заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про правомірність висновку апеляційного господарського суду щодо невідповідності частини обладнання, стягнення Відрахувань за яку є предметом спору, критерію, встановленому у статті 42 Закону, й просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Перевіривши в межах доводів касаційної скарги на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судом першої інстанції у розгляді справи з'ясовано й зазначено, зокрема, що:

- Об'єднання є організацією, уповноваженою здійснювати збирання і розподіл між суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав коштів від Відрахувань (відсотків);

- Товариство у період з 13.02.2013 по 25.12.2014 імпортувало на митну територію України товари (обладнання і матеріальні носії), із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, передбачені Законом, і з яких мало сплатити Відрахування;

- протягом цього періоду часу Об'єднання було єдиною уповноваженою організацією на здійснення збирання і розподілу між суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав коштів від Відрахувань;

- з урахуванням вартості імпортованого обладнання та матеріальних носіїв Об'єднанням нараховано до стягнення з Товариства 2 869 593,73 грн. заборгованості з Відрахувань;

- відповідно до висновку № 041/17 призначеної судом та проведеної у справі судової експертизи телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів (далі - Висновок  № 041/17):
перераховане у Висновку № 041/17 обладнання (телевізори, плеєри, цифровий диктофон,     аудіосистеми, планшетні комп'ютери різних торговельних марок та моделей) придатне для копіювання примірника певного твору, зафіксованого в фонограмі, відеограмі з одного носія на інший в матеріальній формі;
зазначене обладнання придатне для копіювання примірника певного твору, зафіксованого в фонограмі, відеограмі з одного носія інформації на інший для їх тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер, за виключенням деяких телевізорів, торговельна марка і моделі яких зазначені у Висновку № 041/17;
телевізори та інше обладнання певних торговельних марок і моделей, вказані у цьому Висновку, призначені для використання виключно в особистих цілях в домашніх умовах; 

- як вбачається з Висновку № 041/17, усе без виключення обладнання та засоби, перелік яких міститься у розрахунках Об'єднання №1 і №2, доданих до його заяви про збільшення розміру позовних вимог, є такими, що відповідають, з огляду на їх функціональні можливості, критеріям, що наведені у статті 42 Закону і додатку до Постанови № 992;
- 01.09.2015 Товариством укладено із Всеукраїнською громадською організацією "Всеукраїнське Агентство Авторських прав" (далі - Організація) договір № ІМ-0109/15 про виплату відрахувань імпортером обладнання і/або матеріальних носіїв (далі - Договір), а також додаткові угоди        до договору. Договір діє з дня його підписання до 31.08.2018;

- у матеріалах справи наявні докази того, що Товариством і Організацією узгоджено заборгованість з Відрахувань, яка виникла упродовж спірного періоду, в сумі 94 133,80 грн.;

- Товариство  зобов'язане було сплатити Об'єднанню 2   869 593,73 грн. Відрахувань за імпортовані товари за вказаний період часу;

- станом на        час вирішення спору Товариство свої зобов'язання щодо сплати        Відрахувань виконало не в повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед Об'єднанням  у сумі 2        775 459,93 грн.

Судом апеляційної інстанції додатково зазначено, що:

- за висновком призначеної апеляційним господарським судом судової комп'ютерно - технічної експертизи від 25.07.2018 № 11786:

усе спірне обладнання призначене для використання виключно в особистих цілях у домашніх умовах;

МР3-плеєри торговельної марки SONY моделей NWZ-B172F; NWZ- B173F; NWZ-B183F; NWZ-E373; NWZ-E383; NWZ-E384; NWZ-E473; NWZ- Е474; NWZ-E574; NWZ-E583; NWZ-E584; NWZ-W274S; NWZ-W273S; NWZ- WH505; цифровий диктофон торговельної марки SONY моделі ICD-UX534F; аудіосистеми торговельної марки SONY моделей CDF-RS60CP; ZS-RS70BT; CDF-RG880CP; планшетні комп'ютери ТМ SONY моделей SGP511RU; SGP521RU; SGP512RU придатні для копіювання примірника певного твору, зафіксованого в фонограмі, відеограмі з одного носія інформації на інший для їх тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер;

телевізори торговельної марки Sony моделей KDL-42W808A, KDL- 47W807A, KDL-47W808A, KDL-55W807A, KDL-55W808A, KDL-40W905A, KDL-46W905A, KDL-55W905A, KDL-32W603A, KDL-32W653A, KDL-42W653A, KDL-42W654A, KDL-50W656A, KDL-65W855A, KDL-42W705B, KDL-32W705B; KD-55X8505A; KD-65X8505A; KD-65X9005A; KD-55X9005A; KD-84X9005 не придатні для копіювання примірника певного твору, зафіксованого в фонограмі, відеограмі з одного носія інформації на інший для їх тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер;

- спірне обладнання, а саме телевізори марки Sony різних моделей, не придатне для копіювання примірника певного твору, зафіксованого у фонограмі, відеограмі з одного носія інформації на інший для їх тимчасового або постійного зберігання в електронній (у тому числі в цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер;

- на підтвердження сплати Відрахувань за спірний період часу Товариство надало платіжні доручення на загальну суму 223 930,70 грн. 

Причиною спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для стягнення зазначеної у позовній заяві (з урахуванням подальшої зміни розміру позовних вимог) суми Відрахувань. 

Відповідно до положень Закону:

- відтворення - це виготовлення одного або більше примірників твору, відеограми, фонограми в будь-якій матеріальній формі, а також їх запис для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер (стаття 1); 
- допускається відтворення в домашніх умовах і виключно в особистих цілях творів і виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах і їх примірниках, без згоди автора (авторів), виконавців і виробників фонограм (відеограм), але з виплатою їм винагороди способом, визначеним частиною четвертою цієї статті (частина друга статті 42 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин);
- виплата винагороди виробникам фонограм і відеограм та іншим особам, які мають авторське право і (або) суміжні права, за передбачені частиною другою цієї статті відтворення, здійснюється у формі відрахувань (відсотків) від вартості обладнання і (або) матеріальних носіїв виробниками та (або) імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких можна здійснити відтворення виключно в особистих цілях у домашніх умовах творів, зафіксованих у фонограмах і відеограмах, крім: а) професійного обладнання та (або) матеріальних носіїв, не призначених для використання в домашніх умовах; б) обладнання і матеріальних носіїв, що експортуються за митну територію України; в) обладнання і матеріальних носіїв, що ввозяться фізичною особою на митну територію України виключно в особистих цілях і без комерційної мети (частина четверта статті 42 в тій же редакції);
- розміри зазначених у частинах другій і четвертій цієї статті відрахувань (відсотків), що мають сплачуватися виробниками та (або) імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, визначаються Кабінетом Міністрів України. Ці кошти виробниками та імпортерами обладнання і (або) матеріальних носіїв перераховуються визначеним Установою організаціям колективного управління (далі - уповноваженим організаціям). Зібрані кошти розподіляються між організаціями колективного управління, які є на обліку в Установі, на основі договорів, які уповноважені організації укладають з усіма організаціями колективного управління. Імпортери перераховують ці кошти уповноваженій організації під час ввезення товару на митну територію України, а виробники - у кінці кожного місяця після реалізації обладнання і матеріальних носіїв (частина п'ята статті 42 в тій же редакції). 

Розміри Відрахувань встановлювалися у додатку до Постанови № 992 (зі змінами).

Відповідно до пункту 7 Порядку під час ввезення на митну територію України обладнання і (або) матеріальних носіїв імпортери відповідно до розміру відрахувань, затвердженого Постановою № 992, перераховують суми відрахувань уповноваженим організаціям, про що надсилають цим організаціям підписану керівником імпортера довідку щодо сплати відрахувань імпортером обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, за формою, визначеною в додатку 1 цього Порядку.

Згідно з частинами першою та другою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 

З огляду на відповідні законодавчі приписи, з'ясувавши з їх правильним застосуванням, що усе обладнання й засоби, наведені у розрахунках Об'єднання            №№ 1 і 2 (поданих ним до місцевого господарського суду), є таким, що відповідало, з огляду на його функціональні можливості, у період часу, за який нараховано Відрахування, тим критеріям, що зазначені у статті 42 Закону і в додатку до Постанови № 992, - місцевий господарський суд дійшов законодавчо обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з Відрахувань. 

Названим судом встановлено також, що протягом зазначеного періоду часу Об'єднання було єдиною уповноваженою організацією на здійснення збирання і розподілу між суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав коштів від Відрахувань; через те відповідні суми мали відраховуватись саме Об'єднанню.

Викладене не спростовується доводами відзиву на касаційну скаргу, які стосуються встановлення обставин справи та оцінки доказів у ній, в тому числі технічного характеру, що згідно з частиною другою статті 300 Господарського процесуального кодексу України перебуває поза межами касаційного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, припустившись, натомість, неправильного застосування (тлумачення) положень статей 1 і 42 Закону, а також Постанови № 992 і Порядку, скасував рішення місцевого господарського суду (частково) за відсутності підстав для цього, передбачених статтею 277 Господарського процесуального кодексу України (відтак порушивши зазначену норму процесуального права) Зокрема, названий суд у тлумаченні й застосуванні статті 1 Закону не врахував й не взяв до уваги того, що під ужите в ній поняття "відтворення" підпадає кожна (окрема) із зазначених у ній дій, тобто як виготовлення одного або більше примірників твору, відеограми, фонограми в будь-якій матеріальній формі, так і їх запис для тимчасового чи постійного зберігання в електронній, оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер), а також обидві ці дії, вчинені разом. 

З огляду на викладене та згідно із статтею 312 названого Кодексу оскаржувана постанова апеляційної інстанції підлягає скасуванню (і, відповідно, касаційна скарга - задоволенню), а рішення місцевого господарського суду з даної справи слід залишити в силі як таке, що відповідає закону. 

Скаржник просить покласти на відповідача (Товариство) "судові витрати пов'язані з розглядом справи в господарських судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій". У зв'язку з цим суд зазначає таке. Судом першої інстанції питання про розподіл судових витрат у цьому суді вирішено, а рішення цього суду, як зазначалося, залишається в силі. У суді апеляційної інстанції сплата судового збору за розгляд апеляційної скарги здійснювалася відповідачем, і на позивача відповідні витрати судом не покладалися. Отже, розподілу підлягає лише сума витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги: згідно із статтею 129 Господарського процесуального кодексу України вони покладаються на відповідача. 
Керуючись статтями 129, 308, 312, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу об'єднання підприємств "Український музичний альянс" задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2018 у справі №    910/2333/16 скасувати.

3. Рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2017 у справі №    910/2333/16 залишити в силі.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Соні Україна" на користь об'єднання підприємств "Український музичний альянс" витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у сумі 86 087,82 грн.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                       В. Селіваненко 

Суддя                                                                                                       І. Булгакова

Суддя                                                                                                                        Б. Львов