ПОСТАНОВА
Іменем України

18 грудня 2018 року 
Київ
справа №2а-2124/11
адміністративне провадження №К/9901/4725/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Гриціва М.І., 
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у порядку письмового провадження за наявними матеріалами справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 28 лютого 2014 року (суддя Бориславський Ю.Л.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року (судді Гінда О.М., Качмар В.Я., Старунський Д.М.) у справі № 876/3379/14 за позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (далі - Міськрада), третя особа: ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити дії, -
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати міжвідомчу комісію Міськради погодити самочинну добудову на АДРЕСА_1 без згоди сусідки ОСОБА_2
На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що проживає в однокімнатній квартирі без вигод (кухні, санвузла) й для збільшення площі  здійснив самочинне будівництво на консолях додаткової до існуючої будівлі в межах єдиного комплексу. Оскільки він не отримав згоди на проведення робіт з перепланування приміщення від мешканців квартир №№  2,  3, просив Міськраду погодити самочинне будівництво без згоди сусідки.
Як установили суди, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира № 1 на АДРЕСА_1, загальною площею 18,4 кв.м., яка складається з однієї кімнати. 
Без згоди інших мешканців будинку він здійснив реконструкцію цієї квартири за рахунок добудови на консолях розміром 1.17 х 5.29 м та 2.48 х 4.60  м, у зв'язку з чим загальна площа квартири збільшилась до 32.4 м^2.
Адміністративна комісія при Міськраді постановою від 08 липня 2010 року №  413 притягнула ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наклала стягнення у виді штрафу в сумі 34 грн.
З огляду на те, що позивач не отримав згоди інших мешканців будинку, а відповідач відмовляється без неї погоджувати самочинну добудову, просив суд зобов'язати міжвідомчу комісію Міськради дати своє погодження без згоди сусідки.
Залізничний районний суд м. Львова постановою від 28 лютого 2014 року у задоволенні позову відмовив.
Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.
ОСОБА_1 не погодився з судовими рішеннями і подав касаційну скаргу про їх скасування та направлення справи на новий судовий розгляд. 
Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.
Відповідно до статті 152 Житлового кодексу України переобладнання і перепланування житлового будинку (квартири), що належить громадянинові на праві власності, проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради.
Згідно із наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 рок № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.
Виконавчий комітет Львівської міської ради рішенням від 09 вересня 2011 року №  835 затвердив Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові (далі - Положення) для визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) об'єктів містобудування та архітектури.
Пунктом 1.1 Положення розгляд питань за фактами здійсненого (здійснюваного) фізичними та юридичними особами самочинного будівництва (реконструкції) об'єктів за підвідомчістю справ здійснює районна адміністрація відповідного району, у якому здійснено (здійснюється) самочинне будівництво.
Фізична або юридична особа, яка здійснює (здійснила) самочинне будівництво, зобов'язана протягом 30 днів з дня складення акта-попередження подати заяву на ім'я директора департаменту містобудування про отримання висновку про можливість експлуатації проведеного або про можливість закінчення здійсненого (здійснюваного) самочинного будівництва (пункт 4.1 Положення).
Положеннями пункту 5.1.3 цього ж нормативного акту передбачено, що у разі порушення самочинним будівництвом прав інших осіб міжвідомчі комісії при районних адміністраціях можуть приймати у кожному конкретному випадку самочинного будівництва рішення про знесення у терміни, визначені розпорядчими документами, самочинного будівництва особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, за її кошти.
Як убачається з матеріалів справи, позивач самостійно без згоди власників суміжних квартир № 2 та № 3 здійснив прибудову на консолях до належної йому квартири. 
Залізничний районний суд м. Львова рішенням від 09 червня 2011 у справі № 2-1394/11, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2012 року, зобов'язав позивача демонтувати спірну прибудову.
Згідно з витягом з протоколу засідання міжвідомчої комісії від 06 листопада 2012 року №  36 § 8, на підставі рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 та рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2011 року у справі № 2-1394/11 позивачу рекомендовано представити для погодження самочинного будівництва згоду мешканців квартир №№ 2, 3 на АДРЕСА_1.
Оскільки ОСОБА_1 перепланував свою квартиру без дотримання встановленого законодавством порядку, суд першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для зобов'язання міжвідомчої комісії Міськради погодити самочинну добудову без згоди сусіда.
Суд визнає, що суд першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а судові рішення без зміни.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, - 
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м. Львова від 28 лютого 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                М.І. Гриців
Судді          :                                                                                Я.О. Берназюк
                                                                                          Н.В. Коваленко