ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року 
м. Київ

Справа №  903/181/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Вронська Г.О.

за участю секретаря судового засідання:  Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

на рішення Господарського суду Волинської області
(суддя - Кравчук А.М.)
від 18.07.2018
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду
(головуючий - Павлюк І.Ю., судді: Демидюк О.О., Тимошенко О.М.)
від 23.10.2018

у справі № 903/181/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вотранс Логістик"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Гуалапак Україна"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство транспортно - експедиційний комбінат "Західукртранс", Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "Перша"
про стягнення 906 800,77 грн,

за участю представників учасників справи:
позивача -  Сечко С.В.
відповідача - Максимчук Ю.В.
третіх осіб - не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група"  (далі - ПрАТ "СК "Українська страхова група") звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вотранс Логістик"        (далі - ТОВ "Вотранс Логістик") про стягнення        906 800,77 грн сплаченого страхового відшкодування.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані виплатою ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" Товариству з обмеженою відповідальністю "Гуалапак Україна"        страхового відшкодування вартості пошкодженого при перевезенні вантажу в сумі 906 800,77 грн згідно договору страхування та обов'язком відповідача, як відповідального за завдані збитки, компенсувати ці витрати. Матеріально-правовою підставою позову визначено статті 618, 924, 932, 934, 993 Цивільного кодексу України, статтю 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", статтю 27 Закону України "Про страхування".

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Волинської області від 18.07.2018 у справі №    903/181/18 у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства  "Страхова компанія "Українська страхова група"  відмовлено.

2.2. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 рішення Господарського суду Волинської області від 18.07.2018 у справі №    903/181/18 залишено без змін.

2.3. Господарськими судами встановлено такі обставини:

- між Bobst Italia S.p.A (продавець) та ТОВ "Гуалапак Україна" (покупець) 25.05.2016        укладено контракт №    116;

- згідно пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 2.1, 3.3, 4.1, 4.2 ТОВ "Гуалапак Україна" купує згідно специфікації, яка є невід'ємною частиною контракту, печатний модуль для дооснащення ротогравюрної друкарської машини модель ROTOMEC 4003 МР 1200/400/С, виготовлений    Bobst Italia S.p.A. В обов'язки продавця входить        виготовлення обладнання, його митне оформлення для експорту, поставка обладнання і виготовлення технічної        документації покупцю. В обов'язки покупця входить оплата обладнання і виконаних робіт згідно умов контракту, приймання обладнання від продавця, митне оформлення для імпорту, забезпечення його збереження. Всі ризики та право власності на обладнання переходить від продавця до покупця в момент поставки. Загальна вартість контракту становить 370 000 євро. Вартість обладнання розуміється на умовах поставки FCA Сан Джорджо Монферрато, Італія, згідно Інкотермс 2010;

- відповідно до пунктів 7.1, 7.2, 7.5 контракту упаковка та маркування обладнання мають відповідати відповідним вимогам країни продавця і міжнародним стандартам. Обладнання відвантажується у відповідній упаковці, яка забезпечує повне збереження від пошкоджень та корозії під час транспортування морським та автомобільним транспортом з врахуванням кількох перевантажень і подальшого зберігання у покупця у відповідності до технічних вимог щодо даного обладнання.        Упаковка має відповідати вимогам відвантаження обладнання за допомогою вилочного навантажувача чи крюкового крану. Продавець відповідає за всі пошкодження обладнання внаслідок невірного чи неналежного пакування;

- між ТОВ "Вотранс Логістик" (експедитор) та ТОВ "Гуалапак Україна" (клієнт) 03.03.2017 укладено договір №    44 транспортного експедирування вантажу; 

- за змістом пунктів 1.1, 2.1.3, 2.1.5, 4.4 договору експедитор надає транспортно-експедиторські послуги по організації перевезень експортних, імпортних, транзитних та інших вантажів клієнта на підставі відповідної заявки; експедитор зобов'язується, зокрема, забезпечити належне приймання вантажу від вантажовідправника по кількості та стані у відповідності до товарно-транспортної накладної, та належне розміщення і кріплення вантажу в транспортному засобі. Кріплення вантажу зобов'язане забезпечити його повну збереженість у транспортуванні; забезпечувати збереження вантажу під час його перевезення, перевалки і збереження, доставку вантажу вантажоотримувачу в обумовлений сторонами термін; експедитор несе відповідальність за збереження отриманого вантажу в порядку і підставі вимог чинного законодавства; дії та упущення третіх осіб, залучених до виконання даного договору, в тому ж порядку, як за власні дії;

- між ТОВ "Вотранс Логістик" (експедитор) та ПАТ ТЕК "Західукртранс" (перевізник) 03.03.2017 укладено договір №    ЗУТ1188 перевезення вантажу у міжнародному сполученні; 

- зі змісту пунктів 1.1, 2.2, 3.1.4, 3.1.9, 3.1.10, 3.1.11, 3.2.4, 3.2.6, 3.2.9, 5.7.2 встановлено, що даний договір регулює відносини, що виникають при плануванні, організації та здійсненні міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом, а також по оплаті наданих транспортних послуг; кожне перевезення оформляється замовленням, що складається у письмовій формі, підписується уповноваженою стороною експедитора та передається факсимільним зв'язком перевізнику; експедитор зобов'язується, зокрема, забезпечити завантаження/розвантаження та митне оформлення транспортних засобів, як на території України та країн СНД, так і на території країн Західної Європи у термін до 48-ми годин; забезпечити упакування        і маркування вантажу відповідно до правил, що діють на автомобільному транспорті; експедитор або вантажовідправник за дорученням експедитора забезпечує належне складання та кріплення вантажу в автомобілі, що виключає псування чи пошкодження вантажу        під час транспортування; водій зобов'язаний діяти відповідно до пункту 3.2.9.; забезпечити завантаження транспортних засобів перевізника з врахуванням вагових та габаритних обмежень, навантажень на вісь та інших технічних обмежень в країнах транзиту; перевізник зобов'язується брати на себе відповідальність за збереження вантажу в дорозі, своєчасну доставку        в пункт призначення і видачу його вантажоотримувачу, вказаному в товарно-транспортній накладній; негайно повідомляти експедитора в письмовій формі про виникнення будь-яких інцидентів        при виконанні перевезень (затримка, пошкодження, ДТП тощо), а також про простої транспортних засобів під завантаженням/розвантаженням понад строк, визначений пунктом 3.1.4 договору; контролювати процес завантаження, розміщення (з урахуванням розподілення навантаження на осі автотранспорту) і закріплення вантажу таким чином, щоб це забезпечувало його збереження в процесі транспортування; у випадку не можливості виконання даної вимоги не приймати вантаж до перевезення та негайно повідомити про це експедитора та надалі діяти за його вказівками; відповідальність перевізника за цим договором: у випадку повного або часткового пошкодження вантажу, яке сталося в проміжку між прийняттям        вантажу до перевезення і його здачею вантажоотримувачу, перевізник відшкодовує експедитору суму рівну вартості втраченого чи пошкодженого вантажу;

- між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова компанія" та ТОВ "Гуалапак Україна" 13.03.2017 укладено генеральний договір добровільного страхування вантажів №    40-1411-17-00010/00016;

- згідно умов договору страховик надає послуги з добровільного страхування вантажу - друкарський модуль для дооснащення ротогравюрної друкарської машини модель ROTOMEC 4003 МР 1200/400/С і у разі настання страхового випадку зобов'язується виплатити страхове відшкодування на умовах і обсягах, передбачених договором;

- перевезення спірного обладнання здійснено на підставі CMR-накладної №    041640; 

- під час прийняття вантажу в кінцевому пункті призначення (м. Суми) 22.03.2017 виявлено пошкодження друкарського обладнання (пакувальне місце №8, №9), про що представниками вантажоодержувача та перевізника складно акт №б/н про пошкодження вантажу;

- згідно вказаного акту, при вхідному контролі друкарського обладнання виявлено наступні пошкодження:

Пакувальне місце 8:

- відламаний кронштейн для кріплення тросу        пристрою для безпеки (зламані кріпильні болти);

- пошкоджені компоненти системи автоматичної проводки, а саме: траверса для датчика погнута; лінійка на траверсі зруйнована; оптичний датчик мітки зламаний; оптоволоконний кабель пошкоджений, панель керування зруйнована;

- пошкоджена верхня частина бокової стінки печатної секції;

-          деформована нижня частина обшивки з боку приводу;

Пакувальне місце 9: 

- пошкоджений вузол ракелю, зламані маховики, присутні глибокі подряпини на пневматичних циліндрах та важелях пристрою прижиму ракелю;

- електрощит відламаний, з'єднання з кабелем розірвані;

- пошкоджений оптоволоконний кабель, підключений до панелі управління системою автоматичного приводу;

- пошкоджена верхня панель (на вході в сушку), а саме: пошкоджено лакофарбове покриття, потертий гумовий ущільнювач;

- ударні пошкодження конструкції кожуху та лакофарбового покриття        зі сторони приводу в верхньої частини печатної секції;

- представник перевізника ОСОБА_5, підписавши вказаний акт, зазначив, що товар пошкоджений у зв'язку з неналежним упакуванням, проломом дерев'яного піддону, під навантаженням обладнання нахилилося у праву сторону. Вантаж закріпив за вказівкою відправника заводу;

- згідно пояснювальної записки представника перевізника ОСОБА_5 завантаження        відбувалося під наглядом представників заводу. Розміщення, упакування вантажу виконувалося        відправником. Після завантаження        по вказівці представників заводу закріпив вантаж ременями. Додаткових нестандартних кріплень вантажу        йому не пропонували. Під час руху вибирав безпечну швидкість, різко не гальмував, правил дорожнього руху не порушував. Під час розвантаження виявилося, що два станки нахилилися, проламавши піддон, на якому вони були розміщені. Конструкція відправника із дощок, на яких розміщувався вантаж, не витримала навантаження, в результаті чого дошки проломилися, а станки нахилилися;

- актом огляду пошкодженого майна встановлено: вузол        ракеля: зламані маховики, наявні глибокі подряпини на        пневматичних циліндрах та важелях пристрою притискання ракеля; електрощит має пошкодження фарбового покриття, відірваний кабель;        пошкоджено оптоволоконний кабель, підключений до панелі управління системою автоматичного суміщення кольорів; верхня панель (на вході в сушку): пошкодження фарбового покриття, потертий гумовий ущільнювач; конструкція кожуха та дверцят з боку приводу у верхній частині друкарської секції має деформацію з        пошкодженням фарбового покриття. Пошкодження описані на основі візуального огляду, можливе виявлення        прихованих пошкоджень при додатковій діагностиці;        

- комісією ТОВ "Гуалапак Україна" 31.03.2017 складено акт        про візуальну перевірку обладнання на наявність пошкоджень внаслідок транспортування обладнання Bobst Italia S.p.A, поставленого за контрактами №№ 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124 від 25.05.2016, згідно якого підтверджено пошкодження обладнання, виявлені 22.03.2017 року під час приймання вантажу;

- згідно листа ТОВ "Незалежна експертна компанія" №252-06/2017 від 08.06.2017 в результаті огляду на замовлення ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" шести одиниць пошкодженого друкарського обладнання після їх розвантаження однозначного висновку щодо порушень умов кріплення зробити неможливо. Характер пошкоджень обладнання, яке було оглянуто, з деякою ймовірністю може вказувати на те, що обладнання закріплено недостатньо надійно. Огляд останньої, сьомої одиниці обладнання відбувався на вантажному автомобілі. Фахівець ТОВ "НЕК" зафіксував той факт, що дерев'яні піддони, на яких стояло обладнання, рухались під час перевезення, що підтверджується фотографіями, здійсненими під час огляду вантажу, де чітко видно сліди на підлозі кузова автомобіля, що залишилися від ковзання піддонів;

- виробником спірного обладнання Bobst Italia S.p.A на запит ТОВ "Гуалапак Україна" надано рахунок від 26.05.2017 із зазначенням ціни запитуваних деталей. Загальна вартість деталей складає 21 048 Євро, вартість робіт по відновленню (заміні) вузлів та агрегатів становить 17 056 Євро;

- згідно розрахунку ТОВ "Гуалапак Україна" загальна        вартість шкоди, завданої власнику вантажу під час його перевезення, складає 40 572 Євро;

- ТОВ "Гуалапак Україна" 09.06.20017 на адресу ТОВ "Вотранс Логістик" направлено претензію №104/4 з вимогою відшкодування завданих збитків в сумі 40 572 Євро;

- ТОВ "Гуалапак Україна" звернулася до ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова компанія" з заявою про настання страхового випадку        та виплату страхового відшкодування, згідно якої останнього повідомлено, що 22.03.2017 під час вивантаження обладнання за адресою м. Суми, пр. Курський, 147-А, 40031, внаслідок механічного пошкодження частин обладнання під час перевезення вантажу пошкоджено друкарське обладнання;

-  ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова компанія"        складено страховий акт №    ДКЦВ-13941 від 27.06.2017 та розпорядження від 04.07.2017 про виплату страхового відшкодування в сумі 906 800,77 грн. Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням №12434 від 04.07.2017;

- сплативши страхове відшкодування, ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова компанія"        вважає своїм правом звернутися до ТОВ "Вотранс Логістик" з вимогою в порядку статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" відшкодування збитків.

2.4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що страховою компанією не доведено вини відповідача у пошкодженні вантажу. Крім цього суд зауважив, що позивач не був позбавлений права перед виплатою страхового відшкодування замовити експертне дослідження для встановлення розміру збитків та винної сторони в заподіяні таких збитків.

2.5. Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, апеляційний господарський суд зазначив, що рішення місцевого суду є таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Волинської області від 18.07.2018 та постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 у справі № 903/181/18, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані рішення місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група":

- судами попередніх інстанцій не враховано, що Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами не регулює транспортно-експедиторські  правовідносини;

- рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за якою експедитор несе відповідальність за невиконання або виконання неналежним чином свого обов'язку;

- суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про проведення оцінки майна у відповідності до статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", пункту 2 Постанови Кабінету міністрів України "Про затвердження порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей".

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

4.1. Предметом спору у даній справі є стягнення страховою компанією збитків з експедитора за пошкоджений товар, що перевозився на підставі договору транспортного експедирування. 

4.2. За змістом статті 929 Цивільного кодексу України, яка узгоджується із положеннями статті 316 Господарського кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. 

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. 

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). 

Згідно зі статтею 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб, експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Статтею 934 Цивільного кодексу України встановлено, що за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

4.3. Відповідно до статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування. 

Згідно зі статтями 13, 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор здійснює страхування вантажу та своєї відповідальності згідно із законом та договором транспортного експедирування. 

Експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування. 

За невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. 

Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії. 

4.4. Статтею 909 Цивільного Кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). 

Відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання, зокрема, автомобільними дорогами; суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. 

Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Допоміжним видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

За змістом статті 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. 

Частиною другою статті 308 Господарського кодексу України передбачено, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Згідно з частинами першою - третьою статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. 

4.5. Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" Україна приєдналася до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19 травня 1956 року в м. Женева (далі - Конвенція). 

Статтею 3 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів передбачено, що перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов'язки, як за власні дії і недогляди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

4.6. Згідно зі статтею 133 Статуту автомобільного транспорту Української РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 27.06.1969 № 401 автотранспортні підприємства або організації несуть відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до видачі вантажоодержувачу або до передачі згідно з Правилами іншим підприємствам, організаціям, установам, якщо не доведуть, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталися через обставини, яким вони не могли запобігти і усунення яких від них не залежало, зокрема внаслідок:
а) вини вантажовідправника (вантажоодержувача);
б) особливих природних властивостей вантажу, який перевозиться;
в) дефектів тари або упаковки, які не могли бути виявлені по зовнішньому вигляду при прийманні вантажу до перевезення, або застосування тари, що не відповідає властивостям вантажу або встановленим стандартам, при відсутності слідів пошкодження тари у дорозі;
г) здачі вантажу до перевезення без вказівки в товарно-транспортних документах на його особливі властивості, що вимагають особливих умов або застережних заходів для збереження вантажу при перевезенні або зберіганні;
д) здачі до перевезення вантажу, вологість або температура якого перевищують встановлені норми.

4.7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.03.2017 між ТОВ "Вотранс Логістик" (експедитор) та ТОВ "Гуалапак Україна" (клієнт) укладено договір №44 транспортного експедирування вантажу, відповідно до якого, експедитор надає транспортно-експедиторські послуги по організації перевезень експортних, імпортних, транзитних та інших вантажів клієнта на підставі відповідної заявки. 

Між ТОВ "Вотранс Логістик" (експедитор) та ПАТ ТЕК "Західукртранс" (перевізник) 03.03.2017 укладено договір №ЗУТ1188 перевезення вантажу у міжнародному сполученні, за умовами якого, договір регулює відносини, що виникають при плануванні, організації та здійсненні міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом, а також по оплаті наданих транспортних послуг.

В подальшому, на виконання умов договору транспортного експедирування №44 від 03.03.2017 експедитором організовано перевезення вантажу клієнта, який 13.03.2017 згідно міжнародної товарно-транспортної накладної №041640 завантажено в транспортний засіб ВС0437СМ/ВС0437ХР.

4.8 За умовами статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

4.9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова компанія" (страховик) та ТОВ "Гуалапак Україна" (страхувальник) 13.03.2017 укладено генеральний договір добровільного страхування вантажів №40-1411-17-00010/00016, відповідно до умов якого, страховик надає послуги з добровільного страхування вантажу - друкарський модуль для дооснащення ротогравюрної друкарської машини модель ROTOMEC 4003 МР 1200/400/С і у разі настання страхового випадку зобов'язується виплатити страхове відшкодування на умовах і обсягах, передбачених договором.

Під час прийняття вантажу в кінцевому пункті призначення (м.    Суми) 22.03.2017 виявлено пошкодження друкарського обладнання (пакувальне місце №8, №9), про що представниками вантажоодержувача та перевізника складно акт №б/н про пошкодження вантажу.

При цьому судами встановлено, що ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова компанія" було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 906    800,77    грн в інтересах покупця (ТОВ "Гуалапак Україна").

4.10. Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

4.11. За змістом статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

4.12. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності.

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. 

Згідно з приписами статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. 

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22, ст. 611, ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України). 

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу. 

4.13. Судами попередніх інстанцій встановлено, що за умовами контракту №116 від 25.05.2016, укладеного між BobstItalia.p.A (продавець) та ТОВ "Гуалапак Україна", (покупець) продавець відповідає за всі пошкодження обладнання внаслідок невірного чи неналежного пакування.

Відповідно до п. 18 CMR №041640 від 13.03.2017 завантаження контролюється відправником. Перевізник не несе відповідальності за пошкодження, пов'язані з неправильним завантаженням або невідповідним пакуванням вантажу.

Як встановлено судами у пункті 7.2 контракту №    116 від 25.05.2016, обладнання відвантажується у відповідному упакуванні, яке забезпечує повне його зберігання від пошкоджень і корозії під час транспортування морським і автомобільним транспортом з врахуванням декількох перевантажень і подальшого зберігання у покупця у відповідності з технічними умовами на дане обладнання. Упакування повинно бути придатним для навантаження з допомогою вилкового підйомника або гакового крану. Тобто сторонами було обумовлено, що обов'язок належного пакування товару покладений саме на продавця.  Перевірка перевізником пакування договором не передбачена.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що причиною руйнування вантажу при транспортуванні є порушення вимог нормативних документів про підготовку вантажу до перевезення, у зв'язку з чим застосовані вантажовідправником упаковка, метод і схема кріплення вантажу та їх виконання не забезпечили надійного кріплення і безпеку вантажу в процесі перевезення. Кріплення не тільки не виключало, а й створювало можливості пошкодження вантажу на вантажній платформі, при русі транспортного засобу.

4.14. Чинним законодавством України обов'язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і збитками. 

Як у випадку невиконання договору, так і за зобов'язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків чи відшкодування завданої шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (шкодою); вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. 

4.15. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій, встановивши відсутність вини експедитора у пошкодженні вантажу, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову та стягнення збитків в сумі 906  800,77  грн за відсутністю складу цивільного правопорушення.

4.16. Доводи, викладені в касаційній скарзі Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", колегією суддів відхиляються, оскільки останні є такими, що не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та, передусім, зводяться до переоцінки доказів, а суд касаційної інстанції в силу частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.17. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

4.18. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

4.19. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

4.20. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

4.21. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.2. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, доводів та вимог касаційної скарги, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції та рішення першої інстанції прийняті з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

6. Судові витрати

6.1. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група".

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 18.07.2018 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 у справі №    903/181/18 залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                                   В. Студенець

Судді                                                                                                                О. Баранець

                                                                                                                               Г. Вронська