ПОСТАНОВА
Іменем України

04 грудня 2018 року 
Київ
справа №805/4818/14
адміністративне провадження №К/9901/4359/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Будьоннівському районі м.Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30.04.2014 (суддя Давиденко Т.В.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014 (головуючий суддя Геращенко І.В., судді: Арабей Т.Г., Губська Л.В.)
у справі №805/4818/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбуд Маркет" до Державної податкової інспекції у Будьоннівському районі м.Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промбуд Маркет" звернулося до суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Будьоннівському районі м.Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову, в якому останній просив вжити заходи забезпечення позову шляхом:

заборони вносити зміни до АІС "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" на підставі інформації, викладеної в актах перевірок від 28.03.2014 №85/05-61-22-01/38654416;
заборони використовувати інформацію, викладену в актах перевірок від 28.03.2014 №85/05-61-22-01/38654416 в якості доказової інформації з питань правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість;

заборони надсилати копію акту від 28.03.2014 № 85/05-61-22-01/38654416 зустрічної звірки ТОВ "Промбуд Маркет" з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства з контрагентами за грудень 2013 року, січень - лютий 2014 року до податкових органів за місцезнаходженням підприємств - контрагентів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.04.2014, яка залишена без змін ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.04.2014 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014, клопотання позивача задоволено частково.

Заборонено Державній податковій інспекції у Будьоннівському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів України у Донецькій області використовувати інформацію, викладену в акті перевірки від 28.03.2014 №85/05-61-22-01/38654416 зустрічної звірки ТОВ "Промбуд Маркет" з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства з контрагентами за грудень 2013 року, січень - лютий 2014 року в якості доказової інформації з питань правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Заборонено Державній податковій інспекції у Будьоннівському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів України у Донецькій області надсилати копію акту від 28.03.2014 №85/05-61-22-01/38654416 зустрічної звірки ТОВ "Промбуд Маркет" з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства з контрагентами за грудень 2013 року, січень - лютий 2014 року до податкових органів за місцезнаходженням підприємств - контрагентів.

У решті вимог клопотання про забезпечення позову судом відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій податковий орган оскаржив їх у касаційному порядку. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначає, що акт перевірки не має ознак рішення суб'єкта владних повноважень, є документом, фіксуючим висновки перевірки відносно наявності порушень діючого законодавства. Акт перевірки не є правовим актом індивідуальної дії або кінцевим рішенням суб'єкта владних повноважень, а отже не є рішенням в розумінні статті 17 КАС України.

Відповідач вважає, що судами не повно з'ясовані усі обставини справи, порушено норми податкового законодавства та положення  процесуального  права, зокрема статтей 11, 69, 86, 159 КАС України. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.07.2014 відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Будьоннівському районі м.Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30.04.2014 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного від 07.12.2015 частково відновлено втрачене провадження в частині процесуальних документів у адміністративній справі №805/4818/14.

Ухвалою Верховного Суду від 23.11.2018 розгляд касаційної скарги призначено у судовому засіданні на 04.12.2018. Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. В свою чергу, позивача було повідомлено з урахуванням пункту 20 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, шляхом розміщення оголошення про розгляд справи на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Участь сторін у судовому засіданні визнана судом не обов'язковою.

Відповідачем до суду подано клопотання, у якому податковий орган просить здійснити процесуальне правонаступництво у справі №805/4818/14 та замінити Державну податкову інспекцію у Будьоннівському районі м.Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області її правонаступником - Маріупольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області.

У судове засідання представники сторін не з'явились. Суд, керуючись пунктом 2 частиною першою статті 245 КАС України здійснює касаційний розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Розглянувши клопотання відповідача про здійснення процесуального правонаступництва, суд дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28.03.2014 ДПІ у Будьонівському районі м.Донецька проведена перевірка щодо документального підтвердження господарських відносин із контрагентами покупцями - постачальниками за період грудень 2013 року, січень - лютий 2014 року, на підставі якої складений акт від 28.03.2014 № 85/05-61-22-01/38654416 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Промбуд Маркет».
До початку судового розгляду справи позивач надав клопотання про забезпечення позову в якому просить вжити заходи забезпечення позову.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, у клопотанні про забезпечення позову позивач вказує на те, що дії податкового органу порушують його права, свободи та інтереси та впливають на ділову репутацію ТОВ «Промбуд Маркет», що призводить до зменшення прибутку від здійснення господарських операцій, зменшення клієнтської бази, професійної довіри та для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Згідно частини першої статті 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, у провадженні якого знаходиться справа, певних заходів щодо охорони прав та свобод позивача, для створення можливості реального виконання позитивного (для позивача) рішення суду.
Приймаючи рішення про задоволення частково клопотання позивача  про забезпечення позову, суд першої інстанцій прийшов до висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, оскільки позивачем надані обґрунтовані доводи, що існує можливість зміни даних податкової звітності позивача та наявна загроза руйнування установлених господарських відносин з підприємствами-контрагентами, що може завдати шкоду діловій репутації, оскільки дані акту про неможливість проведення зустрічної звірки можуть бути використані під час перевірок підприємств - контрагентів та стати підставою для висновку про порушення останніми податкової дисципліни.
Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.
Як вбачається з тексту оскаржуваних судових рішень, доводи позивача щодо необхідності забезпечення позову наведені  у відповідному клопотанні.
Разом з тим, матеріали відновленого судового провадження в адміністративній справі не містять клопотання позивача про забезпечення позову та доказів, якими суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовують прийняті судові рішення, у зв'язку з чим Верховний Суд позбавлений можливості перевірити відповідність висновків судів дійсним обставинам справи вважаючи їх передчасними. 

Верховний Суд звертає увагу, що обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2, частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. 

При цьому, відповідно до вимог статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають наведеним вимогам статті 242 КАС України.

За правилами статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України унормовано, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право    скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

При новому розгляді справи судам слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити обставини справи, належним чином їх оцінити, перевірити якими доказами вони підтверджуються, і в залежності від встановленого правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 52, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання відповідача про здійснення процесуального правонаступництва задовольнити. Замінити Державну податкову інспекцію у Будьоннівському районі м.Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області її правонаступником - Маріупольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Касаційну скаргу Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області задовольнити частково.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30.04.2014 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014 скасувати.
Передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Т.М. Шипуліна
Судді Верховного Суду