Постанова
Іменем України
 
20 грудня 2018 року
місто Київ
 
справа № 757/36883/16-ц
провадження № 61-39061св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідач - ОСОБА_5, 
треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-сервіс», Компанія КВІККОМ ЛІМІТЕД,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 січня 2018 року у складі судді Литвинової І. В. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2018 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О., Пікуль А. А.,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_5, у якому, з врахуванням уточненої позовної заяви, просив суд стягнути з відповідача на його користь суму у розмірі 320 000, 00 грн за договорами банківських вкладів № № 317634, 317635, та суму у розмірі 110 000, 00 грн за договором № 345365, стягнути відсотки за банківськими вкладами за договорами № 317634, № 317635 у розмірі 37 479, 45 грн, № 345365 у розмірі 13 290, 41 грн, три проценти річних від простроченої суми за банківськими вкладами згідно з договорами № 317634, № 317635 у розмірі 34 964, 43 грн, № 345365 в розмірі в розмірі 10 032, 12 грн, збитки від інфляції за банківськими вкладами за договорами № 317634, № 317635 в розмірі 362 294, 52 грн, № 345365 в розмірі 93 267, 92 грн, пеню (неустойку) за банківськими вкладами за договорами № 317634, № 317635, № 345365 в розмірі 862 900, 87 грн, упущену вигоду за банківськими вкладами згідно з договорами № 317634, № 317635, № 345365 в розмірі 374 971, 25 грн, а також відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 36 000, 00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що у травні та вересні 2014 року між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» (далі - ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», банк) укладено три договори банківських вкладів, після закінчення строку пролонгації яких вкладник звернувся до банку із заявою про повернення суми вкладів та нарахованих відсотків, проте йому було відмовлено.
На підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_4 стягнуто суми банківських вкладів, нараховані відсотки, інфляційні витрати, 3 % річних та пеню, на загальну суму 557 087, 81 грн. Під час примусового виконання рішення суду постановою державного виконавця від 08 квітня 2016 року виконавче провадження зупинено у зв'язку з віднесенням 
ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» до категорії неплатоспроможних та введенням тимчасової адміністрації з призначенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Посилаючись на положення абзаців 5, 6 статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», позивач вважав, що обов'язок з відшкодування завданих йому збитків покладається на ОСОБА_5, який є власником істотної участі від діяльності ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», та відповідальний за доведення банку до стану неплатоспроможності, що підтверджується постановою Правління НБУ від 23 червня 2015 року № 408 «Про віднесення ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних».
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 31 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що обставини, на які посилається позивач, не підтвердилися під час судового розгляду. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували причетність відповідача до неповернення позивачу його вкладів, а також того, що з його вини, його діями чи бездіяльністю завдано банку шкоди, суду не надано, тому суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Також суд врахував, що вимога про стягнення суми упущеної вигоди, відшкодування моральної шкоди є похідною від вимоги позивача про стягнення заборгованості за банківським вкладом, відсотків по банківським вкладам, трьох процентів річних, збитків від інфляції, пені (неустойки).
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова апеляційного суду обґрунтовувалась тим, що доводи ОСОБА_4 про те, що саме ОСОБА_5 довів ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» до неплатоспроможності та завдав таким чином йому шкоди, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки інформація про застосування до ОСОБА_5 як власника істотної участі 
ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» заходів впливу за порушення вимог законодавства у сфері банківської діяльності, нормативно-правових актів НБУ, за період з 01 жовтня 2014 року до дня надання відповіді в НБУ відсутня (лист-відповідь від 09 жовтня 2017 року). На момент звернення позивача з позовом та розгляду апеляційної скарги судом процедура ліквідації банку не розпочалася, а тому, за висновком апеляційного суду, пред'явлення позивачем вимог до ОСОБА_5 є передчасним.
У червні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна інформація про ухвалу Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2017 року про визнання протиправною та скасування постанови Правління НБУ від 23 червня 2015 року № 408 «Про віднесення 
ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних». Втім, обґрунтовуючи свої рішення, суди першої та апеляційної інстанцій неповно дослідили обставини справи та у своїх висновках послалися на згадану постанову НБУ як на підставу законності дій з невиплати грошових коштів ОСОБА_6 Провадження у справі відкрито судом 22 серпня 2016 року, спір за позовом вирішено 31 січня 2018 року, тобто справа розглядалась судом півтора року, що суперечить статті 157 ЦПК України.
ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» подало відзив на касаційну скаргу, у якому зазначило, що безпідставними є посилання заявника на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2017 року, оскільки вона скасована постановою Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі № 826/11415/16 (провадження № К/9901/8405/18). Таким чином, постанова Правління НБУ від 23 червня 2015 року № 408 «Про віднесення 
ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних» є чинною.
ОСОБА_5 подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що відповідальність за завдану шкоду настає лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: шкоду, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. Будь-яких рішень про застосування штрафних санкцій до ОСОБА_5 Національний банк України не застосовував. Крім того, такі рішення не приймалися і стосовно Компанії КВІККОМ ЛІМІТЕД. Відсутній вирок суду, яким було б встановлено вину ОСОБА_5 у вчиненні дій або бездіяльності, що призвели до неплатоспроможності ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива». Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до положень якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку. Ліквідація банку не розпочата, лише запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.
За змістом правила частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах доводів касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
За правилом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд касаційної інстанції здійснює перегляд оскаржуваних судових рішень та перевіряє їх відповідність визначеним критеріям станом на момент їх ухвалення, не здійснюючи новий розгляд справи та вирішення спору по суті.
За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 29 травня 2014 року між ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» та ОСОБА_4 укладено договір банківського вкладу № 317635 (вклад «Лояльний»), за умовами якого банк прийняв від вкладника грошові кошти у розмірі 160 000, 00 грн, з процентною ставкою за вкладом з 29 травня 2014 року - 28, 5 % річних, з 06 вересня 2014 року - 3 % річних, строк дії вкладу 150 календарних днів до 26 жовтня 2014 року.
29 травня 2014 року між ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» та ОСОБА_4 укладено договір банківського вкладу № 317634 (вклад «Лояльний»), за умовами якого банк прийняв від вкладника грошові кошти у розмірі 160 000, 00 грн, з процентною ставкою за вкладом з 29 травня 2014 року - 28, 5 % річних, з 06 вересня 2014 року - 3 % річних, строк дії вкладу 150 календарних днів до 26 жовтня 2014 року.
16 вересня 2014 року між ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» та ОСОБА_4 укладено договір банківського вкладу № 345365 (вклад «Цікавий»), за умови якого банк прийняв від вкладника грошові кошти у розмірі 110 000, 00 грн, з процентною ставкою за вкладом 24, 5 % річних, строк дії вкладу 90 календарних днів до 15 грудня 2014 року, а у випадку пролонгації до 15 березня 2015 року.
Позивач належним чином виконав свої зобов'язання за всіма договорами банківських вкладів та вніс відповідні суми на депозитний рахунок банку.
14 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до банку із заявою про повернення суми вкладів за договорами № 317635 та № 317634 разом з нарахованими відсотками на загальну суму 350 000, 00 грн.
Заочним рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» на його користь суму банківських вкладів в розмірі 320 000, 00 грн, нараховані відсотки у розмірі 26 301, 37 грн, інфляційні витрати у розмірі 142 285, 18 грн, 3 % річних у розмірі 7 713, 51 грн, пеню в сумі 60 787, 75 грн, разом - 557 087, 81 грн.
В порядку примусового виконання рішення суду ОСОБА_4 звернувся із заявою до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві; постановою державного виконавця 
від 14 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 49630135.
Постановою Правління НБУ від 23 червня 2015 року № 408 
ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» віднесено до категорії неплатоспроможних, на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23 червня 2015 року прийнято рішення № 121 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» строком на 3 місяці з 24 червня 2015 року до 23 вересня 2015 року включно.
Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в 
ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_7.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 
від 10 вересня 2015 року № 167 продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Фінансові Ініціативи» до 23 жовтня 2015 року включно та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива».
З метою збереження активів банку та запобігання їх витрати, та взявши до уваги ухвалу Господарського суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року у справі № 910/26664/15 за позовом компанії PERUSTA CONSTRUCTIONS LTD до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 23 жовтня 2015 року № 193 щодо делегування повноважень тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» та продовжено повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива».
04 листопада 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 200 «Про делегування повноважень, тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» та продовжено повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива».
08 квітня 2016 року постановою державного виконавця виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 757/38068/14-ц, виданого 11 грудня 2015 року Печерським районним судом міста Києва, зупинено на підставі пункту 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно з частиною першою статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
У статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Відповідно до частини третьої, четвертої статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку.
Пов'язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність (частина п'ята статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).
Таким чином, особа, яка вимагає стягнення відшкодування шкоди з власників істотної участі у банку та/або їх керівників, має довести факт заподіяння такої шкоди цими особами, розмір зазначеної шкоди, надати докази наявності причинного зв'язку між невиконанням зобов'язань та заподіяною шкодою.
Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем вимог позову, зокрема наявності вини відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між його діями/бездіяльністю та ліквідацією банку. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме власник істотної участі ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», тобто ОСОБА_5, не вжив дієвих і своєчасних заходів з фінансування й підтримки цього банку для проведення його діяльності відповідно до вимог законодавства, що призвело до подальшого погіршення фінансових показників його діяльності та неможливості своєчасного виконання банком зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що до ОСОБА_5, як власника істотної участі у ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», застосовувалися будь-які заходи впливу за порушення вимог законодавства у сфері банківської діяльності, оскільки його вина у настанні неплатоспроможності банку не встановлена й не доведена. Крім того, до закінчення ліквідаційної процедури відсутні правові підстави стверджувати про доведеність факту шкоди, завданої ОСОБА_4
Верховний Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про недоведеність вини відповідача у настанні неплатоспроможності ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» та відсутність підстав для покладення на нього відповідальності за зобов'язаннями банку перед позивачем, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.
У силу статей 52, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги кредиторів вважаються погашеними у разі, якщо при завершенні ліквідаційної процедури вони залишилися незадоволеними в зв'язку з недостатністю майна.
Станом на момент розгляду справи судами ліквідаційна процедура в 
ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» не була розпочата, тільки введено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
За змістом статті 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк.
За таких обставин, відсутні підстави стверджувати про те, що позивач вже зазнав майнової шкоди, оскільки його вимоги в порядку реалізації процедури ліквідації підлягають внесенню до реєстру кредиторів банку та погашенню у порядку черговості.
Верховний Суд не приймає до уваги посилання заявника на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2017 року про скасування постанови Правління НБУ від 23 червня 2015 року № 408 «Про віднесення 
ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних», оскільки її скасовано постановою Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі № 826/11415/16 (провадження № К/9901/8405/18).
Інших доказів наявності вини відповідача позивачем не надано та судами не встановлено.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що ОСОБА_4 не доведено заподіяння йому шкоди внаслідок дій чи бездіяльності ОСОБА_5, що є процесуальним обов'язком позивача відповідно до розподілу тягаря доведення між сторонами спору, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                              С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик