ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

21 грудня 2018 року 
справа №822/1894/16
адміністративне провадження №К/9901/41981/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року у складі судді Лабань Г.В. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у складі колегії суддів Гонтарука В.М., Граб Л.С., Білої Л.М. у справі №822/1894/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, 

У С Т А Н О В И В :

10 жовтня 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - підприємець, позивач у справі) звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про скасування податкового повідомлення-рішення від 04 липня 2016 року №0000461407, яким до неї застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 28050 грн за порушення пунктів 7, 10 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР), з мотивів безпідставності його прийняття.

24 жовтня 2016 року постановою Хмельницького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, адміністративний позов задоволено, скасовано податкове повідомлення - рішення від 04 липня 2016 року №0000461407.
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій проаналізували положення пунктів 7, 10 статті 3 Закону №265/95-ВР та Порядку передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв'язку до органів державної податкової служби, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 2012 року № 1057, дослідили надані до суду позивачем докази, та дійшли висновку, що позивач не могла з незалежних від неї причин передавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів, які повинні міститися на контрольній стрічці в пам'яті реєстратора розрахункових операцій або в пам'яті модема, а також про те, що така інформація не передається у встановленому законом порядку, отже в діях позивача відсутній склад порушення вимог пункту статті 3 Закону №265/95-ВР. Суди попередніх інстанцій також врахували при вирішенні справи обставини, встановлені постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2016 року по справі № 686/12938/16-п, якою скасовано постанову Хмельницького міськрайонного суду від 06 липня 2016 року про притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 155-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн., а провадження по справі закрито, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

У січні 2017 року відповідачем подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, провадження за якою відкрито ухвалою цього суду від 03 березня 2017 року після усунення недоліків касаційної скарги, справу № 822/1894/16 витребувано з суду першої інстанції.

16 травня 2018 року справа № 822/1894/16 надійшла на адресу Вищого адміністративного суду України.

20 березня 2018 року справу № 822/1894/16 разом із матеріалами касаційного провадження №К/9901/41981/18 передано до Верховного Суду.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення цих судів та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до вимог статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Аналогічні вимоги встановлені статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції чинній на час ухвалення судових рішень судами попередніх інстанцій.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 14 червня 2016 року податковим органом проведена фактична перевірка магазину, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., с. Розсоша, вул. Котовського, 21 та належить суб'єкту господарювання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 з питань дотримання вимог зокрема Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95ВР від 06 липня 1995 року, за результатами якої складено акт перевірки №0082/22/01/14/НОМЕР_1 від 14 червня 2016 року.

Перевіркою встановлено, що позивач використовує реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО) МІNІ 500.02 МВ, заводський номер ПБ 57509000, фіскальний номер 2218001068, який не створював контрольну стрічку в електронній формі та не забезпечено передачу по дротових та бездротових каналах зв'язку у загальній кількості 165 контрольних стрічок, у зв'язку з чим позивачем порушено вимоги пункту 7 та пункту 10 статті 3 Закону №265/95.

04 липня 2016 року на підставі акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № 0000461407, яким до позивача на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, пункту 5 статті 17 Закону №265/95 застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 28050,00 грн.

Касаційна скарга відповідача підлягає перегляду в межах доводів та вимог відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Статтею 3 Закону регламентовано обов'язки суб'єкта господарювання, який здійснює розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг). 

Відповідно до абзаців 2, 4 пункту 7 статті 3 Закону №265/95 суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Контрольна стрічка в розумінні статті 2 Закону № 265/95-ВР це копії розрахункових документів послідовно сформованих реєстратором розрахункових операцій, що надруковані або створені в електронній формі таким реєстратором, а також копії фіскальних звітних чеків у разі створення контрольної стрічки в електронній формі.

Порядок передачі інформації до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку встановлюється органом доходів і зборів на базі технології, розробленої Національним банком України та погодженої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до Порядку передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв'язку до органів державної податкової служби, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 2012 року № 1057, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2012 року за № 1744/22056 (далі - Порядок) суб'єкти господарювання, які використовують РРО, що створюють контрольні стрічки в електронній формі, та/або електронні контрольно-касові реєстратори, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді, повинні забезпечити передачу до сервера обробки інформації електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці у пам'яті РРО або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Пунктом 10 статті 3 Закону № 265/95-ВР встановлено обов'язок друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що суб'єкт господарювання - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 застосовує у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО) МІNІ 500.02 МВ, заводський номер ПБ 57509000, фіскальний номер 2218001068. За період з 01 січня 2016 року по 13 червня 2016 року (включно) не створено в електронній формі та не забезпечено передачу по дротових та бездротових каналах зв'язку у загальній кількості 165 контрольних стрічок.

При цьому судами попередніх інстанцій проаналізовані положення Порядку, який передбачає, що створення електронних копій контрольних стрічок в пам'яті реєстратора розрахункових операцій чи модемі, а також передача по дротових та бездротових каналах зв'язку електронних копій розрахункових документів здійснюється автоматично реєстраторами розрахункових операцій.

Суди попередніх інстанцій врахували той факт, що сервісне обслуговування реєстратору розрахункових операцій підприємцем (позивачем у справі) за договором №382/14-14 від 14 лютого 2014 року покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Побутрадіотехніка» в особі директора Грицишина Петра Степановича, зокрема до обов'язків даного товариства, віднесено підготовку РРО до експлуатації (вихідний контроль, регулювання, перевірка функціонування РРО); персоналізація РРО - перелік дій, передбачених Порядком передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків РРО дротовими або бездротовими каналами зв'язку в органи державної податкової інспекції; технічне обслуговування РРО; адміністрування роботи модему - контроль за передачею пакетів даних на сервер IE, контроль за наявністю бездротового зв'язку з сервером IE, контроль та ведення фінансових операцій з користувачем, IE та оператором зв'язку; забезпечувати персоналізацію РРО та підключення (активування) каналу зв'язку РРО.
Згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів Товариством з обмеженою відповідальністю «Побутрадіотехніка» щомісячно (з січня по липень 2016 року) здійснювалось сервісне технічне обслуговування РРО позивача та адміністрування роботи модему, за що отримувало від останньої грошові кошти за договором №382/14.

Відповідно до змісту довідки, виданої 15 червня 2016 року за вих. №184 Товариством з обмеженою відповідальністю «Побутрадіотехніка» фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, реєстратор розрахункових операцій, на якому працювала остання, передавав каналами зв'язку до органів державної податкової служби тільки фіскальні звітні чеки в електронній формі, у зв'язку із чим Товариством 15 червня 2016 року проведено доопрацювання РРО із заміною версії програмного забезпечення 52-08 на 52-11.

Висновуючись на аналізі встановлених фактичних обставин, суди здійснили висновок про відсутність протиправності в діях позивача, яка не могла з незалежних від неї причин передавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів, які повинні міститися на контрольній стрічці в пам'яті реєстратора розрахункових операцій або в пам'яті модему. 

Щодо порушення позивачем пункту 10 статті 3 Закону № 265/95-ВР, який передбачає обов'язок суб'єкта господарювання друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій контрольні стрічки і забезпечувати їх збереження протягом трьох років, суди попередніх інстанцій встановили відсутність складу порушення цієї статті, оскільки встановили наявність у підприємця копій усіх контрольних стрічок за період з 01 січня 2016 року по 13 червня 2016 року.

Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, а також вважає правильним врахування ними при вирішенні справи обставин, встановлених постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2016 року по справі № 686/12938/16-п, якою скасовано постанову Хмельницького міськрайонного суду від 06 липня 2016 року про притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 155-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн., а провадження по справі закрито, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. При винесенні цієї постанови Апеляційний суд Хмельницької області надавав оцінку порушенням пунктів 7, 10 Закону № 265/95-ВР, встановленим актом фактичної перевірки, дослідив та оцінив ті ж самі докази, які надані позивачем при розгляді цієї справи.
Частиною другою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час ухвалення судових рішень судами попередніх інстанцій) передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, здійсненою судами попередніх інстанцій, при цьому в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, відповідачем не зазначено.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі №822/1894/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р.Ф. Ханова

Судді:                                                                                                     І.А. Гончарова

                                                                                                    І.Я. Олендер