ПОСТАНОВА
Іменем України

19 грудня 2018 року 

м. Київ
справа №813/5134/13-а
адміністративне провадження №К/9901/14111/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого-судді Кравчука В.М., 
суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П., 
розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу Львівської обласної громадської організації мисливців і рибалок «Солокія» 
на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.04.2016 (суддя Хома О.П.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016 (колегія суддів у складі: Улицького В.З., Гулида Р.М., Кузьмича С.М.)
у справі № 813/5134/13-а
за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Львівської обласної громадської організації мисливців і рибалок «Солокія» 
до Львівської обласної ради
третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_8 
треті особи на стороні відповідача - Мисливське господарство «Корчівське» Товариства військових мисливців і рибалок Західного регіону України, Карівська сільська рада Сокальського району Львівської області, Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства 
про скасування рішень.

І. РУХ СПРАВИ

1.          У липні 2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Львівська обласна громадська організація мисливців і рибалок «Солокія» звернулись до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської обласної ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_8, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Мисливське господарство «Корчівське» товариства військових мисливців і рибалок Західного регіону України, Карівська сільська раді Сокальського району Львівської області, Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства, в якому просили скасувати рішення сесії Львівської обласної ради № 635 від 23.11.2012 «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області мисливському господарству «Корчівське» Товариства військових мисливців і рибалок Західного регіону України» та рішення № 748 від 16.05.2013 року «Про внесення змін у рішення Львівської обласної ради № 635 від 23.11.2012.
2.          Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2013, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014, в задоволенні позову відмовлено повністю. Ухвалою від 24.11.2015 Вищий адміністративний суд України скасував зазначені судові рішення, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.
3.          Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.04.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016, у позові відмовлено повністю.
4.          Крім того, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2016 позовну заяву в частині оскарження рішення ЛОР №635 від 23.11.2012 «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області мисливському господарству «Корчівське» Товариства військових мисливців і рибалок Західного регіону України» залишено без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.
5.          08.08.2016 Львівська обласна громадська організація мисливців і рибалок «Солокія» подала до Вищого адміністративного судк України касаційну скаргу на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.04.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016. Просить розгляд справи здійснювати за її участю.
6.          Ухвалою від 11.08.2016 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження.
7.          08.09.2016 від Мисливське господарство «Корчівське» товариства військових мисливців і рибалок Західного регіону України надійшли заперечення на касаційну скаргу. Просить залишити судові рішення без змін.
8.          01.02.2018 справу передано для розгляду до Верховного Суду.

ІI. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9.          До Львівської обласної ради надійшло подання Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства від 23.05.2012 № 922/03 щодо надання у користування мисливських угідь мисливському господарству "Корчівське" товариства військових мисливців і рибалок Західного регіону України. У зв'язку з тим, що матеріали подання не містили усіх необхідних погоджень з власниками або користувачами земельних ділянок, на яких розташовані мисливські угіддя, постійна комісія з питань екології, природних ресурсів та рекреації Львівської обласної ради прийняла рішення щодо їх повернення для приведення матеріалів у відповідність до чинного законодавства. 
10.          Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства у період з 07.06.2012 по 12.06.2012 повернуто доопрацьовані матеріали подання у Львівську обласну раду.
11.          Комісія з питань екології, природних ресурсів та рекреації Львівської обласної ради звернулась з листом від 19.07.2012 № К-03-441 до прокурора Львівської області з проханням провести перевірку на предмет відповідності закону матеріалів вищезазначеного подання Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства про надання в користування мисливських угідь, а також з'ясування обставин зволікання із здійсненням відповідних подань щодо інших користувачів мисливських угідь та вжити належних заходів прокурорського реагування. У відповідь надано висновок від 01.08.2012 № 07/4-3721-12, у якому зазначено про відсутність підстав для вжиття заходів прокурорського реагування.
12.          На підтримку подання від 23.05.2012 № 922/03 щодо надання у користування мисливських угідь Мисливському господарству "Корчівське", Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства скерувало до постійної комісії з питань екології, природних ресурсів та рекреації Львівської обласної ради листи від 01.11.2012 та 31.01.2013 з проханням надати у користування мисливські угіддя Мисливському господарству "Корчівське" у межах, запропонованих управлінням, на що було отримано відповідь, що звернення розглянуто та вирішено винести на розгляд сесії Львівської обласної ради. 
13.          Після цього депутатська комісія з питань екології, природних ресурсів та рекреації Львівської обласної ради звернулась з листом від 19.10.2012 № К-03-вн-93 до Голови Львівської обласної ради, в якому було запропоновано розмістити на веб-сайті обласної ради та внести до порядку денного чергової сесії проект рішення «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області Мисливському господарству «Корчівське» товариства військових мисливців і рибалок Західного регіону України».
14.          Львівська обласна рада на підставі подання Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства щодо надання в користування мисливських угідь, погодженого Львівською обласною державною адміністрацією та Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Львівській області, а також зважаючи на згоду місцевих рад, власників або користувачів земельних ділянок та погодження меж між користувачами мисливських угідь, прийняла рішення від 23.11.2012 № 635 «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області Мисливському господарству «Корчівське» товариства військових мисливців і рибалок Західного регіону України». Вирішено надати в користування мисливські угіддя терміном на 15 років Мисливському господарству «Корчівське» у межах погоджених із власниками або користувачами земельних ділянок та доручити Львівському обласному управлінню лісового та мисливського господарства в місячний термін з дня прийняття рішення сформувати опис меж наданих в користування мисливських угідь та подати на затвердження Львівській обласній раді.
15.          Рішенням від 16.05.2013 № 748 пункт 1 Рішення від 23.1.2012 № 635 викладено в новій редакції, відповідно до якої Мисливському господарству «Корчівське» надано в користування мисливські угіддя, терміном на 15 років, у межах, визначених згідно з додатком 1 до цього рішення, а саме: від контрольно-пропускного пункту (КПП) «Рава-Руська» лінією інженерно-технічних споруд кордону України з Республікою Польщею до повороту кордону на північ в районі с. Заболоття, від лінії інженерно-технічних споруд кордону України з Республікою Польщею польовою дорогою до с. Заболоття, далі через м. Белз, с. Стаївка, с. Острівок, с. Домашів до с. Діброва, від с. Діброва лісовою дорогою до с. Волиця (виключаючи польові угіддя Волицької сільської ради), далі автомобільною дорогою через с. Гійче, с. Синьковичі (виключаючи квартали № 8-21 Рава-Руського лісництва ДП «Рава-Руський лісгосп») до м. Рава-Руська, далі автомобільною дорогою до КПП «Рава-Руська» загальною площею 20567,43 га.
16.          Вказане рішення відповідач прийняв на підставі звернення начальника Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства від 31.01.2013 №153/03 на виконання пункту 2 Рішення від 23.11.2012 № 635 та за наслідками розгляду документів, надісланих ЛОГОМІР «Солокія», а також на підставі рішення комісії з питань екології, природних ресурсів та рекреації ЛОР від 07.03.2013 про внесення змін в Рішення ЛОР від 23.11.2012 № 635 та затвердити площу і межі цього мисливського господарства.
17.          У зверненні начальника Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства від 31.01.2013 №153/03 зазначено, що ЛОГОМІР «Солокія» не зверталася до вказаного управління з клопотанням про надання у користування мисливських угідь, а надані ЛОГОМІР «Солокія» не є документами, на підставі яких може розглядатися таке питання, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам та містять певні недоліки. Водночас, на підставі таких документів встановлено, що ЛОГОМІР «Солокія» не має погоджень про надання в користування мисливських угідь площею не менше 3 тис га, як цього вимагає Закон України «Про мисливське господарство та полювання», а зібрані погодження не є однією цілісною ділянкою, що унеможливлює ведення мисливського господарства.
18.          Тому Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства підтримало своє подання від 23.05.2012 року №922/03 та запропонувало затвердити площу і межі мисливського господарства згідно з додатком 1.
19.          Рішенням від 16.05.2013 № 748 встановлено площу та межі мисливських угідь, наданих в користування МГ «Корчівське» відповідно до вказаних у цьому додатку 1.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

20.          Позивач вважає, що Львівська обласна рада неправомірно винесла рішення № 635 від 23.11.2012 року «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області Мисливському господарству «Корчівське» товариства військових мисливців і рибалок Західного регіону України» та № 748 від 16.05.2013 «Про внесення змін у рішення Львівської обласної ради № 635 від 23.11.2012, у зв'язку з нездійсненням перевірки відомостей на підставі яких вони були прийняті.
Стверджували, що рішення №748 від 16.05.2013 прийнято Львівською обласною радою з порушенням вимог статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», тобто за відсутності подання Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства та на підставі сфальсифікованих документів. 
Фальсифікація документів полягає у тому, що у списках землевласників, які давали згоду на використання земель під мисливські угіддя МГ «Корчівське», є померлі особи. Разом з тим, по Карівській та Корчівській сільській раді землевласники (паїв) власники мисливських угідь надали свої землі саме Львівській обласній громадській організації мисливців і рибалок «Солокія». 
Крім того, на думку позивачів, термін користування мисливськими угіддями Мисливське господарство «Корчівське» закінчився 02.11.2012, а при прийнятті нового рішення № 635 від 23.11.2012 про надання мисливських угідь повинно було бути нове подання Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства, якого не було. 
21.          Відповідач доводив, що позивачами не надано жодних доказів, які б свідчили про протиправність оскаржуваних рішень, права позивачів цими рішення не порушено.
22.          Мисливське господарство «Корчівське» товариства військових мисливців і рибалок Західного регіону України також заперечувало проти позову. Вважає, що Львівська обласна громадська організація мисливців і рибалок «Солокія» не перебуває в жодних правовідносинах ні з Львівською обласною радою, ні з Мисливським господарством «Корчівське». Львівська обласна громадська організація мисливців і рибалок «Солокія» не є претендентом на мисливські угіддя, оскільки не подавала жодних документів в управління лісового та мисливського господарства, а Мисливське господарство «Корчівське» має переважне право на закріплення угідь як попередній користувач, оскільки з 1957 року користується мисливськими угіддями в Сокальському та Жовківському районах.
23.          Факти фальсифікації документів щодо підробки підписів землевласників, про які стверджують позивачі, спростовані постановами про закриття кримінального провадження.
24.          Треті особи Карівська сільська рада Сокальського району Львівської області та Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства проти позову заперечували також.

ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

25.          Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що за відсутності встановленого чинним законодавством порядку внесення змін до рішення про надання у користування мисливських угідь та за відсутності у ЛОГОМІР «Солокія» погоджень про надання в користування мисливських угідь площею не менше 3 тисяч га та звернення до Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства з клопотанням про надання у користування мисливських угідь, рішення від 16.05.2013 № 748, прийняте на виконання пункту 2 рішення від 23.11.2012 № 635, не є протиправним.
26.          Крім того, суди дійшли висновку, що права ЛОГОМІР «Солокія» оскаржуване рішення не порушує з огляду на те, що ЛОГОМІР «Солокія» не зверталося до Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства з клопотанням про надання у користування мисливських угідь, жодних рішень з цього питання стосовно Товариства не приймалося ні управлінням, ні відповідно Львівською обласною радою.
27.          Права позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як членів ЛОГОМІР «Солокія» та землевласників, які не давали згоди на використання земельних ділянок (паїв) під мисливські угіддя МГ «Корчівське», оскаржуване рішення, оскільки суд дійшов висновку, що права ЛОГОМІР «Солокія» в цілому не порушено, що в свою чергу унеможливлює порушення прав окремих членів Товариства. Окрім цього, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як власники земельних ділянок можуть врегулювати свої відносини з користувачем мисливських угідь МГ «Корчівське» шляхом укладення відповідних договорів, як це передбачено статтею 21 Закону №1478-III.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ

28.          Позивач Львівська обласна громадська організація мисливців і рибалок «Солокія» не погодився з рішенням судів і подав касаційну скаргу. Покликається на порушення судами норм матеріального права під час оцінки доводів учасників спору та неправильні висновки щодо порушення ним законодавства під час прийняття оскаржуваних рішення.
29.          Суди не взяли до уваги те, що: Львівська обласна громадська організація мисливців і рибалок «Солокія» зверталась до відповідача із зверненням про те, що претендує на спірні землі МГ «Корчівське»; повідомлялось, що  протоколи погоджень земель з власниками-землекористувачами містять численні ознаки підроблення підписів. Тому висновки про те, що позивач не звертався з питанням надання йому спірних земель в користування під мисливські угіддя спростовується. 
30.          В свою чергу Львівське обласне управління лісового  та мисливського господарства не вносило Львівській обласній раді подання для ухвалення оскаржуваного рішення; спірні земельні угіддя із прилеглими лісовими масивами перевищують мінімальні нормативи, необхідні для ведення мисливського господарства.
31.          У запереченнях на касаційну скаргу МГ «Корчівське» покликалось на те, що суди належним чином проаналізували доводи сторін. Рішення судів про відмову в позові вважає обгрунтованим та  законним.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

32.          Перевіривши доводи касаційної скарги на підставі встановлених судами фактичних обставин справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
33.          У справі, що розглядається, предметом спору є правомірність рішення № 748 від 16.05.2013 «Про внесення змін у рішення Львівської обласної ради № 635 від 23.11.2012», яким Мисливському господарству «Корчівське» надано в користування мисливські угіддя, терміном на 15 років у визначених межах, а його підставами - порушення обласною радою вимог законодавства яке передбачає наявність відповідного подання, згоду землевласників, землекористувачів, подання сфальсифікованих документів щодо надання погодженої у користування мисливськими угіддями МГ «Корчівське».
34.          Відповідно, предметом касаційного оскарження є правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, яким в позові відмовлено.
35.          Колегія суддів вважає, що наданню оцінки доводам, на яких ґрунтувався позов, потребувало з боку судів аналізу фактичного та правового характеру правовідносин щодо.
36.          Вважаючи рішення Львівської обласної ради № 748 від 16.05.2013 «Про внесення змін у рішення Львівської обласної ради № 635 від 23.11.2012», яким Мисливському господарству «Корчівське» надано в користування мисливські угіддя прийнятим з порушенням ст. 22, 23 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», порушенням прав позивачів як землевласників, що не надавали згоди про надання у користування мисливських угідь, ЛОГОМІР «Солокія» та його члени ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду з цим адміністративним позовом.
37.          Перевіривши у межах доводів касаційних скарг застосування норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень, Суд дійшов таких висновків.
38.          У редакції, чинній на час звернення позивачів до суду з даним позовом Кодекс адміністративного судочинства України передбачав, що завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. (ч. 1 ст. 2 КАС України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом).
39.          Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
40.          Спором адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України (ред. з 06.07.2005 до 15.12.2017)є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
41.          За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
42.          Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).
43.          Наведені норми узгоджуються з положеннями ст. 2, 4 та 19 чинної редакції КАС України, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
44.          Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
45.          Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі
46.          У справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності рішення Львівської обласної ради про надання в користування мисливських угідь Мисливському господарству «Корчівське» для ведення мисливського господарства. На думку позивачів, Мисливському господарству «Корчівське» незаконним шляхом отримало згоду землевласників (землекористувачів) для отримання земель під мисливські угіддя.
47.          Позивачі не навели, чим конкретно Львівською обласною радою при прийнятті спірного рішення порушуються, обмежуються права позивачів, окрім того, що, як стверджують вони, порушено  ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання».
48.          Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами. Статтею 8 ЗК України передбачені повноваження обласних рад у галузі земельних відносин, до яких належить: розпорядження землями, що знаходяться у спільній власності територіальних громад; забезпечення реалізації державної політики в галузі використання та охорони земель; погодження загальнодержавних програм використання та охорони земель, участь у їх реалізації на відповідній території; затвердження та участь у реалізації регіональних програм використання земель, підвищення родючості ґрунтів, охорони земель; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; організація землеустрою; внесення до Верховної Ради України пропозицій щодо встановлення та зміни меж районів, міст; встановлення та зміна меж сіл, селищ; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
49.          Відповідно до преамбули Закону України «Про мисливське господарство та полювання» № 1478-ІІІ його положення визначають правові, економічні та організаційні засади діяльності юридичних та фізичних осіб у галузі мисливського господарства та полювання, забезпечують рівні права усім користувачам мисливських угідь у взаємовідносинах з органами державної влади щодо ведення мисливського господарства, організації охорони, регулювання чисельності, використання та відтворення тваринного світу.
50.          Мисливські угіддя - ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства. Мисливські тварини - дикі звірі та птахи, що можуть бути об'єктами полювання (ст. 1 Закону № 1478-ІІІ). Мисливські тварини, що перебувають у стані природної волі, належать до природних ресурсів загальнодержавного значення (ст. 2 Закону № 1478-ІІІ). Відповідно до ст. 3 цього Закону мисливські тварини, що перебувають у стані природної волі в межах території України, є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника мисливських тварин здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
51.          Згідно з абз. 2 ст. 4 Закону № 1478-ІІІ органам місцевого самоврядування цим Законом та іншими Законами України можуть бути надані окремі повноваження органів виконавчої влади у сфері державного регулювання мисливського господарства та полювання.
52.          До повноважень, зокрема, обласних рад у галузі мисливського господарства та полювання належить: затвердження відповідних програм розвитку мисливського господарства; вирішення в установленому порядку питань надання в користування мисливських угідь; вирішення інших питань у межах своїх повноважень (ст. 9 Закону № 1478-ІІІ).
53.          Таким чином, при здійсненні повноважень власника мисливських угідь обласна рада є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якої спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися мисливськими угіддями.
54.          Конституційний Суд України в Рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні - це акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.
55.          Отже, у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної або господарської юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. Скасування такого акта не породжує наслідків для користувача земельної ділянки, оскільки у такої особи виникло право постійного користування земельною ділянкою, і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах. Відтак обраний спосіб захисту порушеного права (оскарження рішення суб'єкта владних повноважень про розпорядження земельною ділянкою) не забезпечує його реального захисту.
56.          Оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з неправомірністю, на думку позивачів, набуття Мисливським господарством «Корчівське» на підставі спірного рішення Львівської обласної ради, Суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ГПК України чи ЦПК України, залежно від суб'єктного складу сторін спору.
57.          Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 2а-2885/12/1470. Таку позицію підтримує та не вбачає підстав для відступлення від цього висновку і Велика Палата Верховного Суду (справа № 806/945/17).
58.          Суд також враховує, що спірні мисливські угіддя перебувають у власності чи користуванні інших осіб. Відтак, вирішення спору потребує оцінки правомірності передачі земельних ділянок цим суб'єктам, що виходить за межі адміністративного судочинства.
59.          Не перевіряючи питання правильності застосування судами норм матеріального права, колегія суддів вважає, що в зазначеній вище правовій ситуації суди помилково розглянули справу в порядку адміністративного судочинства.
60.          Відповідно до частини першої статті 354 КАС порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
61.          За таких обставин ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 354, 356, 359 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Львівської обласної громадської організації мисливців і рибалок «Солокія» - задовольнити частково.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.04.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016 у справі № 813/5134/13-а - скасувати і закрити провадження у справі.
Роз'яснити, що спір може бути вирішено за правилами господарського чи цивільного судочинства, залежно від суб'єктного складу сторін спору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Т.О. Анцупова 

Суддя                                                                                                                                 О.П. Стародуб