Постанова
Іменем України
 
14 січня 2019 року
м. Київ
 
справа № 751/8121/17
 
провадження № 61-39326св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
представник позивача - ОСОБА_5,
відповідач - приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс»,
представник відповідача - Чала Ірина Миколаївна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2018 року у складі судді Яременко І. В. та постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 06 червня 2018 року у складі колегії суддів: Лакізи Г. П., Бечка Є. М., Харченко Л. К.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (далі - ПрАТ «Європейський страховий альянс») про визнання дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком, стягнення страхового відшкодування, відшкодування витрат і моральної шкоди.
 
Позовна заява мотивована тим, що 01 жовтня 2015 громадянин Франції ОСОБА_8, керуючи автомобілем Renault Duster, номерний знак НОМЕР_1, допустив зіткнення з велосипедом «Десна», під керуванням ОСОБА_9               У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. За цим фактом було порушено кримінальне провадження. У зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення кримінальне провадження було закрито на підставі пункту 2 частини другої статті 284 КПК України. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 на момент дорожньо-транспортної пригоди на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів була застрахована у              ПрАТ «Європейський страховий альянс» на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів          від 07 жовтня 2014 року № 1043281 та полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20 березня 2015 року № АЕ/2517088.
 
04 листопада 2015 року вона звернулась до ПрАТ «Європейський страховий альянс» з приводу виплати їй одноразової компенсації у зв'язку з втратою годувальника. Однак, у липні 2016 року їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на те, що у діях ОСОБА_8 був відсутній склад злочину, його дії на час дорожньо-транспортної пригоди не перебували у причинному зв'язку з настанням події даної пригоди, тому цей випадок не є страховим. 
ОСОБА_4 вважала вказані дії ПрАТ «Європейський страховий альянс» неправомірними, тому просила суд визнати дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 01 жовтня 2015, внаслідок якої загинув ОСОБА_10, страховою подією і стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на її користь страхове відшкодування у розмір 100 000,00 грн, витрати на поховання у розмірі 3 629,00 грн, пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 9 300,00 грн та 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданою смертю близької особи.
 
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 січня               2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Визнано подію дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 01 жовтня          2015 року за участю автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок якої загинув ОСОБА_9, - страховим випадком.
Стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_4 100 000,00 грн на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди і витрати на поховання у розмірі 3 629,00 грн.
Стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн.
У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що громадянин Франції ОСОБА_7 на підставі статті 1187 ЦК України повинен нести цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки незалежно від його вини. Оскільки автомобіль, яким керував ОСОБА_8, згідно з договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів є забезпеченим транспортним засобом, дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 01 жовтня 2015 року, внаслідок якої загинув ОСОБА_9, відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є страховим випадком, тому позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню.
 
Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 06 червня 2018 року апеляційну скаргу ПрАТ «Європейський страховий альянс» залишено без задоволення. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова                  від 17 січня 2018 року залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відмова ПрАТ «Європейський страховий альянс» у виплаті страхового відшкодування є безпідставною, оскільки дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась                  01 жовтня 2015 року за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої загинув ОСОБА_9, є страховим випадком, так як цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, встановлена законом, зокрема, статтею 1187 ЦК України.
 
У касаційній скарзі ПрАТ «Європейський страховий альянс», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4
 
Касаційна скарга мотивована тим, що кримінальне провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди було закрито у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_8, який керував забезпеченим транспортним засобом, складу кримінального правопорушення. Відповідно до пункту 32.1 статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правова відповідальність відповідно до закону. Таким чином, підстав для визнання цього випадку страховим і здійснення страхового відшкодування немає. 
 
У листопаді 2018 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.
 
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням вимог процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Судом установлено та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_4 є дружиною ОСОБА_9 
 
01 жовтня 2015 року громадянин Франції ОСОБА_7 керуючи автомобілем Renault Duster, номерний знак НОМЕР_1, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_9, який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, під кутом, зміщуючись у напрямку автодороги Чернігів - КПП Славутич. У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 помер на місці пригоди.
 
По факту дорожньо-транспортної пригоди 01 жовтня 2015 було відкрито кримінальне провадження і розпочато досудове розслідування за частиною другою статті 286 КК України.
 
Постановою старшого слідчого з особливо важливих справ відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у Чернігівській області від 29 квітня 2016 року кримінальне провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України було закрито у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.
 
07 жовтня 2014 року між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та Компанією «Вінсі Констрюксьон Гран Проже» та компанією «Буйг Траво Пюблік» було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № 1043281. Предметом цього договору є добровільне страхування страховиком цивільної відповідальності страхувальника за шкоду, заподіяну транспортним засобом внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю і майну третіх осіб. Забезпеченим транспортним засобом за цим договором є автомобіль Renault Duster, номерний знак НОМЕР_1. У пункті 1.3 договору визначено, що страховим випадком є заподіяння транспортним засобом у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю, здоров'ю та/або майну третіх осіб (потерпілі), цивільну відповідальність за заподіяння якої несе страхувальник (водій).
 
Крім того, згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20 березня        2015 року № АЕ/2517088, цивільно-правова відповідальність водія, який на законних підставах керує автомобілем Renault Duster, номерний знак НОМЕР_1, була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс».
 
Листом від 17 червня 2016 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» відмовило ОСОБА_4 у виплаті страхового відшкодування, оскільки подія дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 01 жовтня 2015 року за участю автомобіля Renault Duster, номерний знак НОМЕР_1, внаслідок якої загинув ОСОБА_9, не є страховим випадком, так як через відсутність вини водія ОСОБА_8 у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди у нього не виникла цивільно-правова відповідальність.
 
Колегія суддів дійшла висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано визнали протиправною відмову страховика у виплаті страхового відшкодування.
 
Відповідно до частин першої і другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
 
З огляду на вказані положення статті 509 ЦК України та з урахуванням вимог статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди у повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
 
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
 
Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.
 
Згідно з статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
 
До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
 
Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. 
 
У статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
 
Згідно з статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
 
За урахуванням вказаного, посилання ПрАТ «Європейський страховий альянс» як на підставу відмови у виплаті страхового відшкодування на те, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталась 01 жовтня 2015 року за участю автомобіля Renault Duster, номерний знак НОМЕР_1, внаслідок якої загинув ОСОБА_9, не є страховим випадком, оскільки через відсутність вини водія ОСОБА_8 у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди у страховика не виникає цивільно-правової відповідальності, є безпідставним, так як цивільно-правова відповідальність особи, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, передбачена статтею 1187 ЦК України. 
Таким чином, доводи касаційної скарги про відсутність підстав для визнання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув чоловік відповідача,  страховим випадком є безпідставними і на правильність висновків судів не впливають.
 
Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.
 
Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
 
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
 
У статті 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.
 
Встановивши, що ОСОБА_4 була дружиною загиблого ОСОБА_10, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною і передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано смертю фізичної особи. Встановивши, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс», суд обґрунтовано стягнув зі страховика 100 000,00 грн на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди і витрати на поховання у розмірі 3 629,00 грн.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» залишити без задоволення.
 
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 06 червня 2018 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Д. Д. Луспеник
 
Б. І. Гулько
 
Ю. В. Черняк