П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
16 січня 2019 року 
м. Київ 
 
Справа № 826/7941/117
Провадження № 11-1172апп18
 
ВеликаПалата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Князєва В. С.,
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., 
Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
 
розглянула в порядку письмового провадження справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про заміну сторони у виконавчому провадженні
за касаційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року (суддя Смолій І. В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року (судді Ісаєнко Ю. А., Земляна Г. В., Сорочко Є. О.),
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.       Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі - ТОВ «ФК «Форінт») звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні № 54066997 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сиротяк М. Р. 
від 18 серпня 2010 року № 1537, про стягнення з ОСОБА_8 заборгованості, що виникла за кредитним договором від 16 квітня 2007 року № 010/08-3/2793/в, на підставі договору факторингу.
2.       Підставою звернення до суду із цією заявою стало укладення 25 травня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Кристалбанк» (далі - ПАТ «Кристалбанк») та заявником договору факторингу (портфельного відступлення права вимоги), відповідно до якого серед інших було відступлено право вимоги за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_8 та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»). У зв'язку з наявністю виконавчого провадження, відкритого щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_8 заборгованості на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ТОВ «ФК «Форінт» як новий кредитор звернулось із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3.       Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 19 вересня 2017 року задовольнив заяву та замінив сторону у виконавчому провадженні № 54066997 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сиротяк М. Р. від 18 серпня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1537, - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» як вибулої сторони у виконавчому провадженні його правонаступником - ТОВ «ФК «Форінт».
4.       Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05 грудня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишив без змін. 
 
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
5.       У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.
6.       Касатор стверджує, що договори факторингу, на підставі яких виникли спірні правовідносини, зокрема, відбулась заміна кредитора, суперечать вимогам чинного законодавства, вважає, що існують обмеження щодо укладення таких договорів у частині набуття фактором відступленого права вимоги до боржників - фізичних осіб.
7.       Крім того, касатор вважає, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» втратив право вимоги до ОСОБА_8 у момент укладення договору факторингу 
від 24 травня 2017 року з ПАТ «Кристалбанк», а виконавче провадження відкрито за заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вже після відступлення права вимоги до боржника - 05 червня 2017 року.
8.       Також скаржник вважає, що судом порушено його право на публічний розгляд справи, належним чином не повідомлено про час і місце судового розгляду.
9.       Крім того, ОСОБА_8стверджує, що заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, вважає, що така заява має бути розглянута судом загальної юрисдикції. 
 
Позиція інших учасників справи
10.  У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «ФК «Форінт» просить касаційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Указує на публічно-правовий характер цього спору, вважає, що доводи касатора ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм права, та є такими, що не стосуються предмета розгляду у цій справі. 
11.  ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» у відзиві на касаційну скаргу також просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, спростовує доводи касатора щодо неналежної оцінки судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи.
 
Рух касаційної скарги
12.  Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою 
від 05 лютого 2018 року відкрив провадження за касаційною скаргою ОСОБА_8, а ухвалою від 20 вересня 2018 року призначив справу за заявою ТОВ «ФК «Форінт» про заміну сторони у виконавчому провадженні до розгляду.
13.  Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 26 вересня 2018 року передав зазначену справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС, у чинній редакції) у зв'язку з тим, що учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
14.  Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 16 жовтня 2018 року прийняла та призначила цю справу до розгляду у порядку письмового провадження.
 
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
15.  16 квітня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8 укладено кредитний договір № 010/08-3/2793/в, згідно з умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 1875000 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
16.  Для забезпечення виконання позичальником зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків 15 травня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8 укладено договір іпотеки № 010/08-3/2793/в (зі змінами згідно з договором від 15 червня 2007 року), згідно з яким ОСОБА_8 передав банку в іпотеку належне йому нежитлове приміщення загальною площею 
3079, 1 кв. м та земельну ділянку площею 0, 5271га.
17.  У подальшому 18 серпня 2010 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М. Р. видано виконавчий напис № 1537 про звернення стягнення на підставі договору іпотеки № 010/08-3/2793/в на вказане нерухоме майно ОСОБА_8 для задоволення вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про погашення заборгованості за кредитним договором № 010/08-3/2793/в у розмірі 14882783, 28 грн.
18.  Між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ПАТ «Кристалбанк» укладено договір факторингу від 24 травня 2017 року, та 25 травня 2017 року підписано нотаріально засвідчений договір відступлення прав за іпотечним договором № 010/08-3/2793/в.
19.  25 травня 2017 року між ПАТ «Кристалбанк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено договір факторингу № 1, згідно з умовами якого відступлено право вимоги, та після належного виконання обов'язку по сплаті загальної суми фінансування сторонами 
25 травня 2017 року підписано нотаріально посвідчений договір відступлення прав за іпотечним договором № 010/08-3/2793/в.
20.  Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедал О. О. від 05 червня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54066997 за виконавчим написом нотаріуса № 1537 про звернення стягнення на підставі договору іпотеки № 010/08-3/2793/в на нерухоме майно ОСОБА_8 Стягувачем указано АТ «Райфазен Банк Аваль».
21.  У зв'язку з укладеннями договорів факторингу між ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк», а в подальшому між ПАТ «Кристалбанк» та ТОВ «ФК «Форінт», зокрема щодо іпотечного договору № 010/08-3/2793/в, до ТОВ «ФК «Форінт» перейшло право стягнення на предмет іпотеки.
22.  З метою звернення стягнення на предмет іпотеки ТОВ «ФК «Форінт» звернулось до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса від 18 серпня 2010 року № 1537.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування
23.  Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (тут і далі - в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
24.  Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - зокрема, виконавчих написів нотаріусів.
25.  Частиною п'ятою статті 15 цього Закону визначено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
26.  Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. 
27.  Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
28.  Згідно з частиною першою статті 181 КАС (тут і далі - в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, якщо не зазначено інше) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
29.  Відповідно до статті 264 КАС у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, що звернулися з поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі. 
30.  Аналогічні норми містяться і в чинній редакції КАС (статті 287 та 379).
 
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи щодо порушення правил предметної юрисдикції 
31.  З наведених норм убачається, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. 
32.  Однак законодавець розмежовує порядок оскарження таких рішень дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб).
33.   Норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК, в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження) за аналогією із нормами КАС також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження (стаття 378 ЦПК).
34.   Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.
35.  Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов'язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом.
36.  Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 181 КАС (статті 287 КАС у чинній редакції). 
37.  Отже нормами ЦПК та Господарського процесуального кодексу України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства.
38.  Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 264 КАС, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства. 
 
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи щодо суті оскаржуваного рішення
39.  Відповідно до частини першої статті 341 КАС (у чинній редакції) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги.
40.  Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суди виходили з такого.
41.  Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
42.  Згідно зі статтею 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
43.  Наявність у ОСОБА_8 кредиторської заборгованості перед ПАТ «РайффайзенБанк Аваль»сторонами не заперечується.
44.  При цьому, після укладення договорів факторингу, в тому числі і договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 15 травня 2007 року 
№ 010/08-3/2793/в, укладеним між ОСОБА_8 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яким був забезпечений кредитний договір, ТОВ «ФК «Форінт» набуло статусу кредитора у зобов'язанні, забезпеченому вказаним іпотечним договором.
45.  Відтак, після вчинення виконавчого напису нотаріуса на примусове стягнення заборгованості та відкриття на його підставі виконавчого провадження, саме ТОВ «ФК «Форінт» є належним стягувачем у такому виконавчому провадженні.
46.  Доводи скаржника щодо протиправності ухвалених рішень судів першої та апеляційної інстанцій спростовуються наступним.
47.  Так, касатор стверджує, що поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій залишився той факт, що виконавче провадження відкрито 05 червня 2017 року за заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке втратило право вимоги до ОСОБА_8 ще 24 травня 2017 року - з моменту укладення договорів факторингу та відступлення прав за іпотечним договором № 010/08-3/2793/в з ПАТ «Кристалбанк».
48.  Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. 
49.  Також цією статтею унормовано вимоги до заяви та перелік документів і необхідних відомостей, а статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначений перелік вимог до виконавчого документа. 
50.  Відповідно до частини п'ятої статті 26 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
51.  Отже, державний виконавець після надходження від стягувача заяви про примусове виконання рішення та виконавчого документа зобов'язаний відкрити виконавче провадження.
52.  Так, виконавче провадження відкрито на підставі заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» із долученими необхідними документами та виконавчого напису нотаріуса 
від 18 серпня 2010 року № 1537, при цьому доказів або аргументів щодо неправомірності дій державного виконавця при відкритті виконавчого провадження касатором не вказано, як і не надано доказів оскарження в судовому порядку постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 червня 2017 року.
53.  З огляду на те, що предметом розгляду у цій справі є підстави для заміни сторони у відкритому виконавчому провадженні, а не питання правомірності постанови про відкриття виконавчого провадження, вказані доводи скаржника не можуть бути взяті до уваги.
54.  Щодо посилань ОСОБА_8 на те, що договори факторингу, на підставі яких виникли спірні правовідносини, зокрема, відбулась заміна кредитора, суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки існують обмеження щодо укладення таких договорів у частині набуття фактором відступленого права вимоги до боржників - фізичних осіб, слід зазначити таке.
55.  Статтею 204 ЦК гарантується презумпція правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
56.  Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
57.  Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
58.  Положеннями статті 1079 ЦК визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
59.  Також відповідно до статті 1080 ЦК договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
60.  З наведених норм не вбачається обмежень щодо відступлення факторові грошових вимог до боржника - фізичної особи, існує лише обмеження для фізичної особи бути стороною в такому договорі.
61.  Крім того, скаржник обґрунтовує неправомірність відступлення права вимоги за його іпотечним договором з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі договору факторингу посиланням на положення підпункту «а» пункту 2 статті 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг, стверджуючи, що кредит, на забезпечення якого був укладений вказаний договір, отримувався на придбання нерухомого майна для особистого та сімейного використання. 
62.  Відповідно до підпункту «а» пункту 2 статті 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг постачальник відступає або може відступати фактору право грошової вимоги, яке випливає з договорів купівлі-продажу товарів, укладених між постачальником та його покупцями (боржниками), крім договорів купівлі-продажу товарів, придбаних в першу чергу для їхнього особистого, сімейного або домашнього використання.
63.  Вказана Конвенція ратифікована Законом України від 11 січня 2006 року 3302-IV «Про приєднання України до Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг», однак не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки відповідно до пункту 1 статті 2 цієї Конвенції вона застосовується щоразу, коли грошові вимоги, відступлені згідно з договором факторингу, випливають з договору купівлі-продажу товарів між постачальником та боржником, які здійснюють господарську діяльність на території різних держав.
64.  Разом з тим договори факторингу від 24 травня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» та від 25 травня 2017 року між ПАТ «Кристалбанк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладені між юридичними особами в межах здійснення господарської діяльності лише на території України. 
65.  Твердження скаржника про порушення судом його права на публічний розгляд справи спростовується тим, що в суді апеляційної інстанції розгляд справи відбувся у відкритому судовому засіданні за участі представника ОСОБА_8 - ОСОБА_11, отже, скаржник мав можливість надавати пояснення та аргументи, висловити свою позицію у справі, тому немає підстав вважати, що судом порушено право касатора на публічний розгляд його справи. 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
66.  Викладені у касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій не підтвердилися під час перегляду справи Великою Палатою Верховного Суду.
67.  Суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального та процесуального права, прийнявши законні та обґрунтовані рішення.
68.  За правилами частини першої статті 350 КАС (у чинній редакції) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
 
Висновки щодо розподілу судових витрат
69.  Відповідно до частини шостої статті 139 КАС (у чинній редакції) якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
70.  Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 КАС (у чинній редакції), Велика Палата Верховного Суду

П О С Т А Н О В И Л А :
 
1. Касаційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач | | В. С. Князєв
Судді: | | |
| Н. О. Антонюк | | О. Б. Прокопенко
| С. В. Бакуліна | | Л. І. Рогач
| В. В. Британчук | | І. В. Саприкіна
| Д. А. Гудима | | О. М. Ситнік
| В. І. Данішевська | | О. С. Ткачук
| О. Р. Кібенко | | В. Ю. Уркевич
| Л. М. Лобойко | | О. Г. Яновська
| Н. П. Лященко | |