ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 листопада 2018 року
м. Київ
 
справа № 22вк/788/1/18
провадження № 61-38104ав18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), КузнєцоваВ. О., Стрільчука В. А., 
учасники справи:
заявник - Приватне підприємство «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС»,
боржник - ОСОБА_4,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду у місті Києві апеляційну скаргу Приватного підприємства «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» на ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 травня 2018 року, постановлену у складі судді Ткачук С. С., за заявою Приватного підприємства «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Господарський арбітраж» від 11 грудня 2017 року у справі № 01-07/17 за     позовом        Приватного     підприємства «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
У березні 2018 року Приватне підприємство «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» (далі - ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС») звернулося до апеляційного суду Сумської області як до суду першої інстанції із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Господарський арбітраж» від 11 грудня 2017 року у справі № 01-07/17, яким з ОСОБА_4 стягнено на користь ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» заборгованість у розмірі 113 566,57 гривень і 2 000 гривень у відшкодування витрат з оплати третейського збору. 
В обґрунтування заяви послалося на те, що при укладенні ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» і ОСОБА_4 договору про надання сільськогосподарських послуг від 26 жовтня 2016 року вони погодили, що усі спори, які виникли з цього договору, розглядатимуться Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Господарський арбітраж» відповідно до Регламенту зазначеного суду у складі одного третейського судді. 
У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 своїх договірних зобов'язань заявник звернувся до нього з позовом, який рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Господарський арбітраж» від 11 грудня 2017 року   задоволено і стягнено з ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 113 566,57 гривень і 2 000 гривень у відшкодування витрат з оплати третейського збору. 
Оскільки стягнену судом заборгованість боржник добровільно не сплачує, ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» просив видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Господарський арбітраж» від 11 грудня 2017 року.
Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 29 травня 2018 року, постановленою ним як судом першої інстанції, ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» у задоволенні заяви відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви, апеляційний суд послався на непідвідомчість даного спору третейським судам в силу статті 6 Закону України «Про третейській суди» і статті 158 ЗК України, так як спір стосується користування земельною ділянкою і може вирішуватися виключно судом. 
У червні 2018 року ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» звернулося до Верховного Суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 травня 2018 року скасувати і задовольнити подану заяву.
В обґрунтування доводів касаційної скарги посилається на те, що ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. 
Вважає помилковим висновок суду про те, що даний спір стосується користування земельною ділянкою, так як він виник у зв'язку з  неналежним виконанням договору про надання сільськогосподарських послуг ОСОБА_4 як замовником таких послуг. Допущені порушення полягають у непроведенні оплати за виконані ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» роботи.
Жодних прав користування земельною ділянкою, під якими розуміється передбачена законом можливість використовувати майно і отримувати від нього корисні властивості, ОСОБА_4 за укладеним договором заявнику не передавав і про наявність таких прав у заяві про видачу виконавчого листа не зазначено. 
На думку заявника, суд першої інстанції не визначився з правовою природою існуючих між сторонами правовідносин, що призвело до постановлення помилкової ухвали. 
Відповідно до частини другої статті 23 ЦПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).
У частині другій статті 24, частині другій статті 351 ЦПК України встановлено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 2 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі. 
Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2018 року справу призначено до судового розгляду. 
Представник стягувача ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та боржник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Оскільки сторони про причини неявки суду не повідомили і заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, їх неявка згідно з частиною другою статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин другої, п'ятої статті 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що за ОСОБА_4 згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно з 25 грудня 2015 року зареєстрована на праві власності  земельна ділянка площею 4,3534 га з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.
19 листопада 2015 року ОСОБА_4 створив фермерське господарство «Підгорний»; 14 листопада 2016 року фермерське господарство припинило свою діяльність.
26 жовтня 2016 року між ОСОБА_4 і ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» укладено договір про надання сільськогосподарських послуг.
Згідно з умовами договору виконавець - ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» -зобов'язався за завданням замовника - ОСОБА_4 - протягом визначеного в договорі строку надавати за плату сільськогосподарські послуги з обробітку землі з використанням власної спеціалізованої техніки, матеріалів і залученням свого персоналу для подальшого виробництва сільськогосподарської продукції, а замовник зобов'язався відшкодувати виконавцю понесені у зв'язку з наданням послуг витрати. Сільськогосподарська продукція, вироблена у процесі надання послуг, є власністю замовника. 
У відшкодування понесених виконавцем на обробіток землі витрат ОСОБА_4 зобов'язався сплатити ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» грошові кошти у розмірі 113 566,37 гривень у строк до 31 липня 2017 року. Вартість послуг включає витрати, понесені виконавцем у зв'язку з залученням персоналу і використанням своїх матеріалів (засоби захисту рослин, добрива, насіння, паливно-мастильні матеріали, техніка), необхідних для обробітку землі (розділ ІІІ договору). 
У пункті 5.1 сторони погодили, що усі спори, розбіжності, вимоги і претензії, що виникли з цього договору або у зв'язку з ним, в тому числі, але не виключно, щодо його тлумачення, виконання, порушення чи припинення, підлягають остаточному розгляду в Постійно діючому третейському суді при Асоціації «Господарський арбітраж» відповідно до регламенту цього суду у складі одного третейського судді.
У зв'язку з порушенням ОСОБА_4 договірних зобов'язань з оплати за виконані сільськогосподарські роботи ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» пред'явило позов до Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Господарський арбітраж».
Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Господарський арбітраж» від 11 грудня 2017 року у справі № 01-07/17 стягнено з ОСОБА_4 на користь ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» заборгованість у розмірі 133 566,57 гривень і 2 000 гривень у відшкодування витрат з оплати третейського збору.
Відмовляючи у задоволенні заяви, апеляційний суд керувався положеннями статті 158 ЗК України, згідно з якою виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, що свідчить про непідвідомчість цієї справи третейському суду.
Проте такий висновок суду є помилковим.
Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей (стаття 158 ЗК України).
У статті 6 Закону України «Про третейські суди» визначено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки.
Під користуванням майном розуміється передбачена законом можливість його використовувати і отримувати від нього корисні властивості.
 
Умовами укладеного сторонами договору про надання сільськогосподарських послуг не передбачено для ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» будь-яких прав користування земельною ділянкою, власником якої є ОСОБА_4
 
За цим договором виконавець зобов'язаний виключно надавати сільськогосподарські послуги з обробітку землі з використанням спеціалізованої техніки, залученням власного персоналу і використанням своїх матеріалів (засобів захисту рослин, добрив, насіння, паливно-мастильних матеріалів), а замовник зобов'язаний оплатити надані послуги. Сільськогосподарська продукція, вироблена у процесі надання послуг, є власністю замовника. 
 
Оскільки договір про надання сільськогосподарських послуг від 26 жовтня 2016 року за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а не договором щодо користування земельною ділянкою, спори, які виникають з цього договору, не є спорами щодо користування земельною ділянкою і можуть передаватися на розгляд третейському суду.
 
За таких обставин Верховний Суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС», тому відповідно до статті 376 ЦПК України скасовує ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 травня 2018 року із постановленням нової. 
 
Юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди (статті 5, 12 Закону України «Про третейські суди»).
Відповідно до статті 55 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду виконуються зобов'язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.
Стаття 57 Закону України «Про третейські суди» передбачає, що рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». 
Питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом (стаття 483 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 485 ЦПК України при розгляді справи суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 486 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 
1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом;
2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;
3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;
4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; 
5) третейська угода визнана недійсною;
6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;
7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;
8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу;
9) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.
 
Аналогічні положення передбачає стаття 56 Закону України «Про третейські суди».
Оскільки відомості щодо добровільного виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Господарський арбітраж» від 11 грудня 2017 року в матеріалах справи відсутні і обставин, як відповідно до статей 486 ЦПК України і 56 Закону України «Про третейські суди» є підставою для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, Верховним Судом не встановлено, заява ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» підлягає задоволенню.
У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги, скасуванням ухвали апеляційного суду Сумської області від 29 травня 2018 року і задоволенням заяви ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС», з ОСОБА_4 на користь заявника відповідно до закріпленого у статті 141 ЦПК України загального принципу відшкодування судових витрат підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання цієї заяви, у розмірі 881 гривень і судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 1 762 гривень, всього 2 643 гривні. 
Керуючись статтями 141, 376, 483, 485, 487 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» задовольнити.
Ухвалуапеляційного суду Сумської області від 29 травня 2018 року скасувати. 
Заяву Приватного підприємства «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Господарський арбітраж» від 11 грудня 2017 року у справі № 01-07/17 задовольнити. 
Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Господарський арбітраж» від 11 грудня 2017 року, ухваленого у    складі    третейського     судді Джепи Г. В., у справі № 01-07/17 за позовом Приватного підприємства «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, яким з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий 26 травня 2015 року Комсомольським РВ УМВС України в Херсонській області, адреса проживання: АДРЕСА_1) стягнено на користь Приватного підприємства «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 32300976, юридична адреса: вул. Промислова, 3, с. Новорайськ, Бериславський район, Херсонська область, 74360) заборгованість у розмірі 113 566,57 гривень і 2 000 гривень у відшкодування витрат з оплати третейського збору. 
Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий 26 травня 2015 року Комсомольським РВ УМВС України в Херсонській області, адреса проживання: АДРЕСА_1) на користь Приватного підприємства «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 32300976, юридична адреса: вул. Промислова, 3, с. Новорайськ, Бериславський район, Херсонська область, 74360) у відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання заяви та апеляційної скарги 2 643 гривні. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.
Судді: | С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов В. А. Стрільчук