ПОСТАНОВА
Іменем України

18 лютого 2019 року 
Київ
справа №855/35/19
адміністративне провадження №А/9901/33/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Стрелець Т. Г.,
суддів - Білоуса О. В., Желтобрюх І. Л.,
за участю:
секретаря судового засідання - Головко О.В.
позивача - ОСОБА_1,
представників відповідача - Краснощока А.І., Ющенка О.О.,
представника третьої особи - ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу кандидата на пост Президента України ОСОБА_1 на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року у справі за позовом кандидата на пост Президента України ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - кандидат на пост Президента України ОСОБА_6, про скасування постанови від 07 лютого 2019 року № 253,

установив: 
1. Кандидат на пост Президента України ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії про скасування постанови Центральної виборчої комісії від 07 лютого 2019 року № 253 «Про реєстрацію кандидата на пост Президента України ОСОБА_6 на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року".
2. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при прийнятті оскаржуваної постанови 9 із 16 членів ЦВК мали реальний конфлікт інтересів. Такий висновок зроблений позивачем на підставі інформації, отриманої із засобів масової інформації. 
У зв'язку з тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення членами ЦВК, на думку позивача, не було дотримано вимог частини 2 статті 35 Закону України "Про запобігання корупції", позивач заявляє про порушення оскаржуваним рішенням рівного виборчого права, гарантованого статтею 3 Закону України "Про вибори Президента України".
3. Враховуючи наведене, з метою захисту свого порушеного пасивного виборчого права, ОСОБА_1, як зареєстрований кандидат на пост Президента України, звернувся до адміністративного суду із зазначеним позовом.
4. Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено  в повному обсязі.
5. Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до Верховного Суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
6. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Суд першої інстанції необґрунтовано відхилив докази позивача про наявність конфлікту інтересів членів ЦВК за формальною ознакою - опублікування їх у мережі Інтернет, та відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків.
Судом також не досліджено питання того, як саме впливають повноваження Президента України щодо внесення подань про призначення та звільнення членів ЦВК на факт наявності реального конфлікту інтересів. При цьому, такий факт означає реальну залежність всіх без виключення членів ЦВК від Президента України. 
7. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки вважає доводи позивача безпідставними, а рішення суду першої інстанції - таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
8. Представник третьої особи, - ОСОБА_4, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні та залишити в силі рішення суду першої інстанції, оскільки апеляційна скарга є необґрунтованою, а аргументи, викладені в ній, не спростовують висновків суду першої інстанції.
9. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та доданих письмових пояснень, просив їх задовольнити. Наполягав на виклику і допиті свідків, перелік яких зазначав у позовній заяві та апеляційній скарзі, у допиті яких протиправно, на думку позивача, було відмовлено судом першої інстанції. Означені свідки, на думку позивача, нададуть суду документи і пояснення, що підтвердять наявність реального конфлікту інтересів членів ЦВК у зв'язку з реєстрацією ОСОБА_6 кандидатом у Президенти України. Так, зокрема, як стало відомо позивачеві зі сторінки інтернет-видання «Страна.UA», голова ЦВК ОСОБА_7, святкувала Новий рік разом з чинним Президентом України, що є прямим доказом її залежності від останнього.
Просив суд надати безпосередню оцінку отриманим доказам, з огляду на те, що його звернення до компетентного органу - Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) не дало очікуваних ним результатів. 
10. Представники відповідача у судовому засіданні надали пояснення, за змістом аналогічні тим, які зазначені у відзиві. Зазначили, що згідно чинного законодавства у ЦВК є повноваження лише зареєструвати кандидата чи відмовити особі у реєстрації. Третьою особою для реєстрації були подані всі документи, передбачені статтею 51 Закону України "Про вибори Президента України", оформлені належним чином, з огляду на що законних підстав до відмови у реєстрації кандидата у відповідача не було.
Наголошували, що претензій до форми, змісту і порядку прийняття оскаржуваної постанови ЦВК у позивача немає. Зауважили, що органом, що призначає членів ЦВК, є Верховна Рада України, відповідна постанова якої позивачем не оскаржена.
Додали, що під час прийняття оскаржуваного рішення жоден з членів ЦВК, що брали участь у голосуванні, не заявив про наявність у нього потенційного чи реального конфлікту інтересів. Порядок врегулювання конфлікту інтересів  визначено Законом України «Про запобігання корупції», а встановлення порушень його приписів віднесене до компетенції спеціально уповноваженого державного органу - НАЗК.
Стверджував, що 31 грудня 2018 року було оголошено про початок виборчого процесу, у зв'язку з чим голова ЦВК, так само як і інші члени, брала участь у відповідному засіданні Комісії, про що є відомості на офіційному сайті відповідача. Означене спростовує поширені у ЗМІ відомості, на які посилався позивач.
Крім того, відповідач зазначає, що у ЦВК відсутні відомості щодо будь-яких встановлених компетентними органами фактів незаконного впливу на членів ЦВК у процесі прийняття ними оскаржуваної постанови. 
Отже, відповідач діяв у спосіб та в порядку, визначених Конституцією та законами України, з огляду на що просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
11. Представник третьої особи підтримав позицію відповідача по справі, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з мотивів, викладених у своєму відзиві. Наголосив, що за умови відсутності підстав для відмови у реєстрації кандидата така реєстрація є обов'язком відповідача.
В частині доводів позивача про прийняття оскаржуваної постанови в умовах конфлікту інтересів, представник третьої особи вказав, що позивачем не наведено розумного обґрунтування таких доводів. 
Вказав, що роздруківка з мережі Інтернет не може бути доказом існування конфлікту інтересів при прийнятті оскаржуваної постанови як у голови ЦВК, так і у її членів. На підтвердження такого надав відомості з офіційної сторінки Президента України у Фейсбуці про його перебування з дружиною на Софіївській площі у м. Києві 31 грудня 2018 року.
12. Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
13. Як правильно встановлено судом першої інстанції, постановою ЦВК від 15.01.2019 р. № 63 позивача, ОСОБА_1, зареєстровано кандидатом на пост Президента України.
Пізніше, 07.02.2019р., Комісією постановлено:
1. Зареєструвати кандидата на пост Президента України на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року: ОСОБА_6, 1965 року народження, освіта вища, проживає в місті Києві, Президент України, безпартійний, самовисування.
2. Видати ОСОБА_6 посвідчення кандидата на пост Президента України встановленої форми.
3.   Копію цієї постанови видати уповноваженому представнику кандидата на пост Президента України ОСОБА_6 у Центральній виборчій комісії з правом дорадчого голосу.
4.   Цю постанову, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_6 та посилання на відповідну інтернет-сторінку Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що містить електронну декларацію зазначеного кандидата на пост Президента України, у триденний строк опублікувати в газетах "Голос України" та "Урядовий кур'єр", а також оприлюднити на офіційному веб-сайті Центральної виборчої комісії.
Не погодившись із реєстрацією Третьої особи кандидатом у Президенти України на виборах Президента України 31 березня 2019 року, позивач оскаржив постанову ЦВК  № 253 від 07.02.2019р. до суду.
14. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, Шостий апеляційний адміністративний суд (далі - ШААС) виходив із того, що  відповідач під час прийняття  оскаржуваного рішення діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством. Порушень прав, свобод та законних інтересів позивача Центральною виборчою комісією допущено не було. Доводи позивача про перебування членів ЦВК під впливом Президента України є оціночними судженнями та доказуванню в межах даної справи не підлягають. Наявні в матеріалах справи докази у формі висловлювань авторів інтернет-видання та роздруківок інтернет-сторінок, на думку суду першої інстанції, не можуть вважатися достовірними доказами, що підтверджують дійсність зазначених обставин. 
15. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного. 
16. У відповідності до частини  2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17. Стаття 71 Конституції України визначає, що вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.
18. Спеціальним законом в Україні, який регламентує порядок проведення виборів Президента України, у тому числі порядок, умови висування та реєстрації кандидатів на пост Президента України, є Закон України «Про вибори Президента України» від 05.03.1999 № 474-XIV (далі - Закон № 474-XIV).
19. Згідно зі статтею 14 Закону України «Про вибори Президента України» підготовка і проведення виборів Президента України регулюються Конституцією України, цим Законом, Законом України «Про Центральну виборчу комісію», Законом України «Про Державний реєстр виборців», іншими законами України, постановами Верховної Ради України про призначення виборів Президента України, а також іншими актами законодавства, прийнятими відповідно до цього Закону.
20. Відповідно до частин 1, 3, 4 статті  3 Закону № 474, вибори Президента України є рівними: громадяни України беруть участь у виборах на рівних засадах.
Усі кандидати на пост Президента України мають рівні права і можливості брати участь у виборчому процесі.
Рівність прав і умов участі у виборчому процесі забезпечується:
1) забороною привілеїв чи обмежень кандидатів на пост Президента України за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками;
2) забороною втручання органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування у виборчий процес, за винятком випадків, передбачених цим Законом;
3) забороною використання для фінансування передвиборної агітації інших коштів, крім коштів Державного бюджету України та коштів виборчих фондів кандидатів на пост Президента України;
4) рівним та неупередженим ставленням органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, їх службових та посадових осіб до кандидатів на пост Президента України;
5) рівним та неупередженим ставленням засобів масової інформації до кандидатів на пост Президента України.
21. На підтвердження наявності приватного інтересу при прийнятті оскаржуваної постанови ЦВК від 07 лютого 2019 року № 253 у членів ЦВК ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 позивач надав роздруківки із сайту інтернет-видання "Страна.ua" (а. с. 9 - 14, 17 - 29).
22. Суд першої інстанції, дослідивши надані позивачем докази, дійшов висновку, що з їх змісту вбачається, що автори цих статей (прізвища та ініціали не зазначені), з посиланням на «джерела з ЦВК» та «поінформованого співрозмовника», повідомляють інформацію про спільне святкування Нового року голови ЦВК та Президента України, а також утримання Президентом України стабільної більшості в ЦВК.
23. Такі відомості, на думку ШААС, є оціночними судженнями їх авторів, та не є належними і допустимими доказами, оскільки достовірно не встановлюють обставин, на які посилається позивач. Спірна постанова прийнята у встановленому законом порядку, а, отже, підстави для задоволення позову - відсутні.
24. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення клопотання позивача про виклик і допит свідків з огляду на таке.
У відповідності до пункту 6 частини 1 статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року  № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII), до повноважень Національного агентства належать здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб.
Відповідно до частини 2 статті 12 Закону № 1700-VII, у випадках виявлення порушення вимог цього Закону щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб або іншого порушення цього Закону Національне агентство вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності.
Припис Національного агентства є обов'язковим для виконання. Про результати виконання припису Національного агентства посадова особа, якій його адресовано, інформує Національне агентство упродовж десяти робочих днів з дня одержання припису.
Таким чином, Суд у межах цієї виборчої справи не є тим органом, до повноважень якого віднесено встановлення фактів наявності чи відсутності реального чи потенційного конфлікту інтересів у членів ЦВК. 
25. Вирішуючи питання обґрунтованості заявленої апеляційної скарги, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав до її задоволення, з огляду на наступне.
26. Згідно частини 1 статті 1 Закону № 1700-VII реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
27. Згідно статті 28 Закону № 1700-VII безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу.
Національне агентство у випадку одержання від особи повідомлення про наявність у неї реального, потенційного конфлікту інтересів упродовж семи робочих днів роз'яснює такій особі порядок її дій щодо врегулювання конфлікту інтересів.
Безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов'язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.
У разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов'язана звернутися за роз'ясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.
28. В той же час, частиною 1 статті 21 цього Закону передбачено право громадських об'єднань, їх членів або уповноважених представників, а також окремих громадян повідомляти  про виявлені фактів вчинення корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень, реальний, потенційний конфлікт інтересів спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, Національному агентству, керівництву чи іншим представникам органу, підприємства, установи чи організації, в яких були вчинені ці правопорушення або у працівників яких наявний конфлікт інтересів, а також громадськості.
29. Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що Законом України «Про запобігання корупції» № 1700-VII передбачено, що громадяни мають право на звернення до спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції із заявами про встановлення фактів конфлікту інтересів та, в подальшому, притягнення винних осіб до відповідальності.
30. При цьому, статтею 67 Закону № 1700-VII передбачено, що нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об'єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування. Орган або посадова особа надсилає до Національного агентства протягом трьох робочих днів копію прийнятого рішення про скасування або одержаного для виконання рішення суду про визнання незаконними відповідних актів або рішень. Правочин, укладений внаслідок порушення вимог цього Закону, може бути визнаним недійсним.
31. Таким чином, скасуванню в судовому порядку рішення суб'єкта владних повноважень на підставі того, що воно було прийняте під час існування невирішеного конфлікту інтересів, має передувати встановлення факту наявності такого конфлікту інтересів спеціально уповноваженим суб'єктом у сфері протидії корупції.
32. Разом з тим, у матеріалах справи відсутнє будь-яке рішення спеціально уповноважених органів у сфері протидії корупції чи приписи НАЗК, як це передбачено нормами Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII.
33. Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги те, що предметом позову в даній справі є правомірність винесення постанови  Центральної виборчої комісії від 07 лютого 2019 року № 253 «Про реєстрацію кандидата на пост Президента України ОСОБА_6 на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року", колегія суддів зазначає, що в даному випадку судовій перевірці підлягає питання дотримання відповідачем вимог чинного законодавства при прийнятті оскаржуваної постанови.
34. Так, у відповідності до частини 1 статті 51 Закону № 474-XIV, Центральна виборча комісія реєструє кандидата на пост Президента України за умови отримання таких документів:
1) анкети кандидата на пост Президента України за формою, встановленою Центральною виборчою комісією (заповнюється кандидатом особисто);
2) автобіографії особи, висунутої кандидатом на пост Президента України (на паперовому носієві та в електронному вигляді), обсягом до двох тисяч друкованих знаків, що обов'язково повинна містити: прізвище, ім'я, по батькові, число, місяць, рік і місце народження, відомості про громадянство, освіту, трудову діяльність, посаду (заняття), місце роботи, громадську роботу (в тому числі на виборних посадах), партійність, склад сім'ї, адресу місця проживання із зазначенням часу проживання в Україні, відомості про судимість, не погашену і не зняту у встановленому законом порядку;
3) передвиборної програми кандидата, викладеної державною мовою, обсягом до дванадцяти тисяч друкованих знаків (на паперовому носієві та в електронному вигляді);
4) документа про внесення грошової застави відповідно до статті 49 цього Закону;
5) декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 50 цього Закону;
6) ксерокопії першої та другої сторінок паспорта громадянина України кандидата на пост Президента України та сторінок, де зазначаються відомості про його місце проживання відповідно до   Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні";
7) чотири фотографії кандидата на пост Президента України розміром 4х6 сантиметрів, а також дві фотографії кандидата на пост Президента України розміром 9х13 сантиметрів, на паперових носіях та в електронному вигляді.
35. Із матеріалів справи вбачається, що третьою особою для реєстрації подані: нотаріально засвідчена заява про самовисування кандидатом на пост Президента України ОСОБА_6 (а. с. 60 - 61), анкета кандидата на пост Президента України (а. с. 62 - 63), автобіографія (а. с. 64), передвиборна програма кандидата (а. с. 65 - 69), платіжне доручення № 203 від 29.01.2019 р. про сплату грошової застави у розмірі 2, 5 млн. грн. (а. с. 70), декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а. с. 71 - 165), чотири фотографії кандидата на пост Президента України розміром 4х6 сантиметрів, а також, дві фотографії кандидата на пост Президента України розміром 9х13 сантиметрів (а. с. 166), ксерокопії першої та другої сторінок паспорта громадянина України (а. с.  167 - 169).
36. У відповідності до статті 52 Закону № 474-XIV, Центральна виборча комісія відмовляє у реєстрації кандидата на пост Президента України у разі:
1) порушення встановленого цим Законом порядку висунення кандидата;
2) встановлення нею наявності у передвиборній програмі кандидата положень, спрямованих на ліквідацію незалежності України, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, незаконне захоплення державної влади, пропаганду війни, насильства, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на права і свободи людини, здоров'я населення;
3) відсутності документів, зазначених у статтях 48 або 51 цього Закону;
4) припинення громадянства України або невиходу із громадянства іншої держави особою, висунутою кандидатом на пост Президента України;
5) виїзд особи, висунутої кандидатом, за межі України для постійного проживання;
6) визнання особи, висунутої кандидатом, недієздатною;
7) виявлення інших відповідно до частин другої та третьої статті 103 Конституції України обставин, які позбавляють особу, висунуту кандидатом на пост Президента України, права бути обраною Президентом України;
8) висування кандидата на пост Президента України від партії, яка здійснює пропаганду комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів, їхньої символіки та щодо якої в установленому Кабінетом Міністрів України порядку прийнято рішення про невідповідність її діяльності, найменування та/або символіки вимогам   Закону України   "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".
37. Вказаний вище перелік є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.
38. З огляду на зазначене, суд першої інстанції правомірно зазначив, що протиправність оскаржуваного рішення ЦВК має встановлюватись в аспекті наявності підстав для відмови у реєстрації кандидата, перелічених у частині 1 статті 52 Закону № 474-XIV.
39. Перевіривши наявні в матеріалах справи документи, колегією суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про відсутність законодавчо визначених підстав для відмови третій особі у реєстрації, а, отже, відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством.
40. Зважаючи на викладене, підстави для скасування постанови Центральної виборчої комісії від 07 лютого 2019 року № 253 «Про реєстрацію кандидата на пост Президента України ОСОБА_6 на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року" - відсутні.
41. За приписами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
42. Керуючись статями 271, 272, 273, 278, 310, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу кандидата на пост Президента України ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року у справі №855/35/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.
Головуючий суддя                                                            Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                О. В. Білоус
І. Л. Желтобрюх