П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ     
 
14 листопада 2018 року
м. Київ
 
Справа № 9901/535/18
Провадження № 11-898заі18
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Князєва В. С.,
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., 
Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю.
 
розглянула в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_7 до Президента України Порошенка ПетраОлексійовича, Верховної Ради України, треті особи - прокуратура України, Генеральний прокурор України Луценко Юрій Віталійович, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії
 
за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2018 року (судді Мороз Л. Л., Анцупова Т. О., Берназюк Я. О., Гімон М. М., Гриців М. І.),
 
УСТАНОВИЛА:
 
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
 
1. У квітні 2018 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Президента України ПорошенкаП. О. та Верховної Ради України щодо наслідків розгляду звернення позивача від 27 травня 2017 року (які в порушення чинного законодавства України після 21 травня 2015 року не ліквідували прокуратуру України, а саме: Президент України не видав відповідний Указ, а Верховна Рада України не прийняла відповідний Закон); ліквідувати судовим рішенням прокуратуру України як правонаступника і послідовника прокуратури СРСР та Прокуратури УРСР відповідно до статті 5 Закону України від 12 вересня 1991 року № 1543-ХІІ «Про правонаступництво України» (яка після 21 травня 2015 року відповідає статусу репресивного органу комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, діяльність якої в Україні засуджено і яка є забороненою згідно з Законом України від 09 квітня 2015 року № 316-ІІІ «Про доступ до архівів репресивних органів комуністичного тоталітарного режиму                      1917-1991 років» та Законом України від 09 квітня 2015 року № 317-VІІІ «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки»).
 
Короткий зміст рішень суду попередньої інстанції
 
2. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 31 травня 2018 року відмовив у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_7 до Верховної Ради України про визнання протиправною бездіяльності.
 
3. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 25 червня 2018 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_7 до Президента України Порошенка П. О., треті особи - прокуратура України, Генеральний прокурор України Луценко Ю. В., про визнання бездіяльності протиправною.
 
4. Це рішення мотивовано тим, що дії Президента України щодо порядку розгляду звернення позивача від 27 листопада 2017 року були вчинені ним у межах, визначених Конституцією та законами України повноважень, у визначений законом спосіб. Конституція України не наділяє Президента України повноваженнями щодо ліквідації органів прокуратури шляхом видачі відповідного Указу, а вимоги позивача щодо ліквідації прокуратури України за судовим рішенням не узгоджуються з повноваженнями адміністративного суду, визначеними статтями 245, 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

 
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
 
5. Не погодившись із рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2018 року, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення цим судом норм матеріального та процесуального права.
 
6. В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2018 року, позов задовольнити.
 
7. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу позивач указує на незастосування судом першої інстанції норм законів, які підлягали застосуванню, відсутність правової оцінки обставин справи цим судом, порушення судом першої інстанції принципу диспозитивності, невідповідність мотивувальної частини судового рішення його резолютивній частині та обставинам справи.
 
Рух апеляційної скарги
 
8. ВеликаПалата Верховного Суду ухвалою від 22 серпня 2018 року відкрила провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до Президента України ПорошенкаП. О., треті особи - Прокуратура України, Генеральний прокурор України Луценко Ю. В., про визнання бездіяльності протиправною за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2018 року та призначила справу до розгляду в порядку письмового провадження.
 
9. Рішення суду попередньої інстанції переглядається в межах наведених у апеляційній скарзі доводів відповідно до статті 308 КАС.
 
Позиція інших учасників справи
 
10. Генеральна прокуратура України подала відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
 
Установлені судом обставини справи
 
11. 27 листопада 2017 року ОСОБА_7 звернувся з заявою до Президента України Порошенка П. О. про ліквідацію сталінської, радянської, комуністичної прокуратури України, репресивного органу комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, правонаступника прокуратури СРСР і прокуратури УРСР, на підставі законів: «Про правонаступництво України», «Про доступ до архівів репресивних органів комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» та «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», а також про заборону в Україні сталінської, радянської, комуністичної символіки прокуратури України: щита з двома мечами, яка використовувалася прокуратурою СРСР та УРСР при комуністичному тоталітарному режимі 1917-1991 років і наразі незаконно використовується прокуратурою України, що після 21 травня 2015 року є порушенням законів України про декомунізацію, тобто є протиправним. Адміністрацією Президента України позивачу направлено лист від 15 грудня 2017 року №22/065424-23, у якому роз'яснено, що вказане звернення на підставі підпункту 20 пункту 4 Положення про Адміністрацію Президента України, затвердженого Указом Президента України від 02 квітня 2010 року № 504, передано до відділу інформаційно-аналітичної роботи Приймальні Президента України для врахування та використання в роботі. Позивач, вважаючи, що невидання Президентом України відповідного Указу про ліквідацію прокуратури України, є бездіяльністю щодо невиконання функцій, покладених на нього Конституцією України, звернувся до суду з цим позовом.
 
Позиція Великої Палати Верховного Суду
 
Релевантні джерела права й акти їх застосування
 
12. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
13. Згідно з частинами другою, шостою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
 
14. Статтею 102 Конституції України передбачено, що Президент України є главою держави і виступає від її імені. Президент України є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.
 
15. Частиною третьою статті 106 Конституції України встановлено, що Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов'язковими до виконання на території України.
 
16. Згідно з частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
 
17. Частиною першою статті 5 КАС передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
 
18. У частині четвертій статті 22 КАС встановлено, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.
 
19. Частиною другою статті 245 КАС передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;15) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
 
20. Відповідно до частини четвертої статті 266 КАС Верховний Суд за наслідками розгляду адміністративних справ, визначених частиною другою цієї статті, може: 1) визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів протиправним та нечинним повністю або в окремій його частині; 2) визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів протиправними, зобов'язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів вчинити певні дії; 3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 245 цього Кодексу.
 
21. Згідно з частиною другою статті 19 Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» у разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань.
 
22. Указом Президента України від 25 лютого 2010 року № 265 «Про першочергові заходи із забезпечення діяльності Президента України»з метою забезпечення ефективного здійснення Президентом України своїх конституційних повноважень, реалізації главою держави консолідуючої ролі з об'єднання усіх конструктивних сил в суспільстві, прискореного вирішення нагальних соціальних, економічних та інших проблем, скорочення видатків Державного бюджету, відповідно до пункту 28 статті 106 Конституції України створено Адміністрацію Президента України.
 
23. Відповідно до підпункту 20 пункту 4 Положення про Адміністрацію Президента України, затвердженого Указом Президента України від 02 квітня 2010 року N 504/2010, Адміністрація відповідно до покладених на неї завдань організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських організацій (у тому числі професійних спілок), підприємств, установ, інших організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв'язання порушених у них проблем.
 
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду попередньої інстанції
 
24. В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначає, що суд першої інстанції не надав правової оцінки обставинам, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги, не дослідив їх, не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню. 
 
25. Велика Палата Верховного Суду не може погодитися з цими доводами позивача з огляду на таке.
 
26. Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до статті 55 Конституції України, статей 5, 6 КАС.
 
27. При цьому обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
 
28. Стаття 106 Конституції України визначає вичерпний перелік повноважень Президента України. Законодавством визначені орган та порядок розгляду цим органом звернень громадян, які адресовані Президенту України.
 
29. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що дії Президента України щодо порядку розгляду звернення позивача від 27 листопада 2017 року були вчинені ним у межах, визначених Конституцією та законами України повноважень, у визначений законом спосіб, оскільки повноваження доручати розгляд звернень громадян Адміністрації Президента України, скеровувати його за належністю вчинено у зв'язку із здійсненням конституційних повноважень Президента України. 
 
30. Велика Палата Верховного Суду також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Конституція України не наділяє Президента України повноваженнями щодо ліквідації органів прокуратури шляхом видачі відповідного Указу, а вимоги позивача про ліквідацію прокуратури України за судовим рішенням не узгоджуються з повноваженнями адміністративного суду, визначеними статтями 245, 266 КАС.
 
31. Водночас, мотивуючи своє рішення в частині відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_7 про ліквідацію судовим рішенням прокуратури України, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду помилково не зазначив у резолютивній частині судового рішення свій висновок щодо цієї позовної вимоги позивача.
 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
 
32. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
 
33. Частиною четвертою статті 317 КАС встановлено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
 
34. Ураховуючи наведене, ВеликаПалата Верховного Суду вважає необхідним змінити редакцію резолютивної частини рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2018 року.
 
Висновки щодо розподілу судових витрат
 
35. За правилами частини шостої статті 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
36. Ураховуючи наведене, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.
 
Керуючись статтями 311, 315, 317, 325 КАС, Велика Палата Верховного Суду
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.
 
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2018 року змінити.
 
3. Викласти перший абзац резолютивної частини рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2018 року в такій редакції: «У задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити повністю».
 
4. В іншій частині рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач | | В. С. Князєв
Судді: | | |
| Н. О. Антонюк | | Л. М. Лобойко
| С. В. Бакуліна | | Н. П. Лященко
| В. В. Британчук | | О. Б. Прокопенко
| Д. А. Гудима | | Л. І. Рогач
| В. І. Данішевська | | І. В. Саприкіна
| О. С. Золотніков | | О. М. Ситнік
| О. Р. Кібенко | | В. Ю. Уркевич