Постанова
Іменем України
 
30 січня 2019 року
м. Київ
 
справа № 757/26605/15-ц
провадження № 61-21367св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Стрільчука В. А.,
суддів:                Олійник А. С.,                                             Погрібного С. О.,
                             Ступак О. В. (суддя-доповідач),            Усика Г. І.
 
учасники справи: 
позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,
відповідач - приватний нотаріус Мелехова Ліна Геннадіївна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року у складі судді Москаленко К. О. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Шахової О. В., Вербової І. М., Поливач Л. Д.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду з позовом до приватного нотаріуса Мелехової Л. Г. про стягнення заборгованості.
 
Позовна заява мотивована тим, що 05 грудня 2013 року за вчинення нотаріальних дій приватним нотаріусом Мелеховою Л. Г. виставлений ПАТ «Банк Форум» рахунок 
№ 165 у сумі 1 805 185,00 грн. Згідно із меморіальним ордером від 09 грудня 
2013 року № 168151 грошові кошти у повному обсязі перераховані на розрахунковий рахунок нотаріуса. Призначення платежу згідно з ордером відповідало рахунку № 165 і полягало в оплаті за вчинення нотаріальних дій, а саме посвідчення договорів купівлі-продажу квартир, що знаходились за адресою: АДРЕСА_1. 10 грудня 2013 року сторонами складений акт виконаних робіт, яким зафіксовано факт надання 10 грудня 2013 року відповідачем нотаріальних послуг з посвідчення договорів купівлі-продажу квартир на загальну суму 1 760 820,00 грн. Посилаючись на те, що розмір попередньої оплати склав 1 805 185,00 грн, а розмір наданих виконавцем послуг становить 1 760 820,00 грн, позивач вважає, що решта суми у розмірі 44 365,00 грн є розміром авансу, в частині якого виконавцем послуг надано не було та підлягає стягненню з відповідача.
 
Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Банк Форум» просило стягнути з відповідача на свою користь суму авансу в розмірі 44 365,00 грн.
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» відмовлено.
 
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв'язку з їх недоведеністю.
 
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк Форум» відхилено. Рішення Печерського районного суду м. Києва 
від 25 липня 2016 року залишено без змін.
 
Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У січні 2017 року ПАТ «Банк Форум» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що акт виконаних робіт складений добровільно, в ньому зафіксовано зміст нотаріальної дії та визначена вартість вказаних нотаріальних дій на суму 1 760 820,00 грн, що на 44 365,00 грн менша суми, отриманої відповідачем, при цьому судами не встановлено жодної обставини, яка б спростовувала їх, тому висновки суду першої інстанції про те, що саме рахунок є свідченням грошового вираження домовленості сторін згідно зі статтею 31 Закону України «Про нотаріат», не відповідають дійсності.
 
У травні 2017 року від приватного нотаріуса Мелехової Л. Г. надійшли заперечення на касаційну скаргу ПАТ «Банк Форум», у яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, посилаючись на те, що суди здійснили правильну кваліфікацію спірних правовідносин та дійшли правильного висновку, у тому числі про необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із їхньою недоведеністю.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 06 вересня 2017 року зазначену справу призначено до судового розгляду.
 
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану цивільну справу передано до Верховного Суду.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Позиція Верховного Суду
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судове рішення судів першої і апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України 2004 року щодо законності та обґрунтованості.
 
Судом встановлено, що 05 грудня 2013 року приватним нотаріусом Мелеховою Л. Г. виставлений банку рахунок № 165 про сплату останнім 1 805 185,00 грн.
 
Згідно із меморіальним ордером від 09 грудня 2013 року № 168151 грошові кошти в повному обсязі були перераховані банком на розрахунковий рахунок відповідача. Призначення платежу згідно із ордером відповідає рахунку № 165 та полягає в оплаті за вчинення нотаріальних дій, а саме посвідчення договорів купівлі-продажу квартир по АДРЕСА_1.
 
Після здійснення позивачем оплати приватним нотаріусом Мелеховою Л. Г., у період із 05 по 10 грудня 2013 року включно посвідчені договори купівлі-продажу 
164 квартир, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, між ТОВ «Кліко Компані» та ПАТ «Банк Форум», за реєстровими номерами: 3161-3180, 3212-3240, 3241-3275, 3276-3310, 3318-3337, 3339-3363 та здійснено реєстрацію права власності за ПАТ«Банк Форум» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як Державним реєстратором прав на нерухоме майно.
 
10 грудня 2013 року сторонами складений акт виконаних робіт, який містить відомості про вчинення 10 грудня 2013 року відповідачем нотаріальних дій з посвідчення договорів купівлі-продажу квартир на загальну суму 1 760 820,00 грн.
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
Статтею 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). 
 
Відповідно до статті 31 Закону України «Про нотаріат» приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та громадянином або юридичною особою. Приватні нотаріуси за вчинення інших дій, покладених на них відповідно до закону, справляють плату, розмір якої визначається законодавством у відповідній сфері. Оплата додаткових послуг правового характеру, що надаються приватними нотаріусами і не належать до вчинюваної нотаріальної дії, проводиться за домовленістю сторін.
 
Аналогічна норма міститься і в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
 
Таким чином, розмір плати приватному нотаріусу не є чітко визначеною сумою і встановлюється за спільною домовленістю нотаріуса та особи, яка до нього звернулася.
 
Згідно із положеннями частини першої статті 42 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 глави 2 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів.
 
Отже, нотаріальна дія вчиняється за наявності таких обов'язкових умов: оплата нотаріальної дії, сплата податку чи іншого платежу (у передбачених законом випадках), подача всіх необхідних документів.
 
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат», якщо особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії.
 
Обов'язком нотаріуса, визначеним законодавством, є ведення нотаріального діловодства.
 
Порядок документування нотаріальної діяльності встановлено Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України 
від 22 грудня 2010 року № 3253/5 (далі - Правила).
 
Відповідно до пункту 7.1 указаних Правил про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій (далі - Реєстр).
 
Згідно із пунктом 7.43 Правил у графі 6 Реєстру зазначається сума отриманої плати. Ця графа заповнюється нотаріусом після надання особою, для якої вчиняється ця нотаріальна дія, квитанції про сплату державного мита або після внесення оплати за вчинення нотаріальної дії і до проставлення цією особою підпису у графі 7.
 
У разі, якщо оплата вчинюваної нотаріальної дії здійснювалась у безготівковому порядку, у Реєстрі вказуються дата і номер банківського документа і назва банківської установи, якою проведено банківську операцію.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, що розмір плати за вчинення нотаріальних дій визначається за домовленістю між сторонами, а отже, банк, сплативши зазначену у рахунку суму, погодився з її розміром, при цьому банк не довів, що вартість нотаріальних послуг, зазначена у акті виконаних робіт є саме тією сумою, яка узгоджена сторонами до вчинення нотаріальних дій, а залишок цих коштів є авансом, адже закон передбачає обов'язок замовника оплатити вчинення нотаріусом нотаріальних дій до моменту їх вчинення, а не за фактом їх вчинення чи за фактом передачі послуг на підставі акта.
 
Доводи касаційної скарги про те, що акт виконаних робіт складений добровільно, в ньому зафіксовано зміст нотаріальної дії та визначена вартість вказаних нотаріальних дій на суму 1 760 820,00 грн, що на 44 365,00 грн менша суми, отриманої відповідачем, і судами не встановлено жодної обставини, яка б спростовувала їх, а отже, висновки суду першої інстанції про те, що саме рахунок є підтвердженням грошового вираження домовленості сторін згідно зі статтею 31 Закону України «Про нотаріат» є необґрунтованим і про своїй суті зводиться до переоцінки доказів, а переоцінка доказів в силу положень статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.
 
При цьому Верховним Судом враховано, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.
 
З урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та доводам апеляційної скарги заявника, яким судами надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а отже, підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України. 
 
Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» залишити без задоволення.
 
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                 В. А. Стрільчук
 
Судді:                                                                           А. С. Олійник
 
                                                                                                           С. О. Погрібний
 
                                                                                     О. В. Ступак
 
                                                                                     Г. І. Усик