П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ     
 
27 листопада 2018 року
м. Київ
 
Справа № 800/530/17
Провадження № 11-706заі18
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого судді-доповідача - Князєва В. С.,
суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
 
за участю секретаря судового засідання Орєшко Ю. О.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_3,
представник відповідача - ШершельО. В.,
 
розглянула в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича про визнання протиправною відмови чи бездіяльності та визнання незаконним Указу Президента у частині
 
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 травня 2018 року (судді Гімон М. М., Берназюк Я. О., Бучик А. Ю., Кравчук В. М., Коваленко Н. В.),

 
 
УСТАНОВИЛА:
 
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
 
1. У листопаді 2017 року ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_3 звернулись до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до Президента України ПорошенкаПетра Олексійовича, у якому просили: визнати протиправною відмову чи бездіяльність Президента України щодо розгляду у встановлений законодавством України строк заяви (звернення) ОСОБА_3 від 06 жовтня 2017 року про вжиття відповідачем заходів для захисту прав громадян на справедливий суд у зв'язку із грубим нехтуванням кандидатами на посади суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13.) обов'язків, що є несумісним зі статусом судді та призвело до порушення прав ОСОБА_3 на звернення громадян та на свободу вираження поглядів і переконань; визнати незаконним Указ Президента України від 10 листопада 2017 року № 357/2017 «Про призначення суддів Верховного Суду» в частині призначення на посади суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13.
 
2. Позовна заява в частині вимог про визнання протиправною відмови чи бездіяльності Президента України щодо розгляду у встановлений законодавством України строк заяви (звернення) ОСОБА_3 від 06 жовтня 2017 року мотивована тим, що всупереч частини першої статті 14 Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» на дату подання позовної заяви відповідь на звернення від відповідача отримана не була. У порушення вимог статей 34, 40 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року) та частини першої статті 7 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» відповідач, не надавши відповіді на звернення ОСОБА_3, порушив його право на звернення громадян та позбавив права на свободу вираження поглядів і переконань.
 
3. На думку позивачів, порушення, вчинені відповідачем, призвели до неможливості у визначений законом спосіб подальшої реалізації вираження ОСОБА_3 поглядів і переконань щодо усунення порушень засад верховенства права та прав громадян на справедливий суд на виконання вимог щодо організації функціонування судової влади та здійснення правосуддя в Україні на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечення права кожного на справедливий суд.
 
4. Позивачі також зазначили, що втручання Президента України у реалізацію свобод ОСОБА_3 передавати інформацію та пропозиції шляхом порушення його права на звернення громадян призвело до неодержання ним від відповідача необхідної інформації, що призвело до позбавлення можливості об'єктивно вжити всіх необхідних ефективних заходів для унеможливлення порушення засад верховенства права та прав громадян на справедливий суд у майбутньому.
                                                                                                          
Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції
 
5. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 07 травня 2018 року закрив провадження у цій справі в частині позовних вимог щодо визнання частково незаконним Указу Президента України від 10 листопада 2017 року № 357/2017 «Про призначення суддів Верховного Суду» в окремій його частині.
 
6. ВеликаПалата Верховного Суду постановою від 12 вересня 2018 року ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07 травня 2018 року залишила без змін.
 
7. Рішенням від 07 травня 2018 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду відмовиву задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_3 до Президента України Порошенка П. О. у частині визнання протиправною відмови чи бездіяльності Президента України щодо розгляду у встановлений законодавством України строк заяви (звернення) ОСОБА_3 від 06 жовтня 2017 року.
 
8. Рішення мотивоване тим, що в силу встановленого законодавством механізму організація розгляду звернень громадян здійснюється Адміністрацією Президента України, яка 24 листопада 2017 року надала відповідь на звернення ОСОБА_3 від 06 жовтня 2017 року. Безпосередньо до повноважень Президента України не віднесено розгляд звернень громадян та надання на них відповіді у встановленому Законом України «Про звернення громадян» порядку. Відсутність передбачених законом повноважень виключає можливість прийняття відповідачем відповідних рішень, вчинення дій або ж бездіяльності, а тому вимоги позивача про визнання бездіяльності чи відмови відповідача протиправною задоволенню не підлягають. 
 
9. Окрім того, ураховуючи, що станом на дату подання позову за вказаних у ньому обставин, до відповідача із заявою звернувся лише один позивач - ОСОБА_3, а ОСОБА_5 та ОСОБА_3 звернень не подавали, суд дійшов висновку, що у вказаних осіб відсутній об'єкт судового захисту та порушених прав і законних інтересів внаслідок дій/бездіяльності відповідача при розгляді звернення від 06 жовтня 2017 року.
 
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
 
10. У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Великої Палати Верховного Суду з апеляційною скаргою на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 травня 2018 року.
 
11. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 травня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
 
12. В якості доводів ОСОБА_3 вказує на порушення, на його думку, судом першої інстанції: права на справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту у цій справі; невстановлення судом юридичного (доказового) факту втручання відповідача у реалізацію свободи позивача передавати інформацію та пропозиції; неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи; принципу диспозитивності та вихід за межі своїх повноважень; принципів рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності сторін; принципу верховенства права; принципу розумності строків розгляду справи.
 
13. Окрім того, скаржник посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: незастосування статті 40 Конституції України та частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян», неправильне тлумачення пункту 28 частини першої статті 106 Конституції України, Указу Президента від 25 лютого 2010 року № 265, підпункту 20 пункту 4 Положення про Адміністрацію Президента України, затвердженого Указом Президента України від 02 квітня 2010 року № 504.
 
14. Також ОСОБА_3 стверджує про відсутність захисту судом першої інстанції права позивача на свободу вираження поглядів і переконань та неповноважність складу суду першої інстанції.
 
Рух апеляційної скарги
 
15. ВеликаПалата Верховного Суду ухвалою від 25 червня 2018 року відкрила провадження у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_3 до Президента України Порошенка П. О. про визнання протиправною відмови чи бездіяльності та визнання незаконним Указу Президента в частині за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 травня 2018 року. Відмовила ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про залучення до участі у цій справі Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Верховної Ради України як співвідповідачів. Відмовила ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про залучення до участі у цій справі Громадської ради доброчесності та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини як третіх осіб. Призначила справу до розгляду в судовому засіданні.
 
16. Рішення суду попередньої інстанції переглядається в межах наведених в апеляційній скарзі доводів відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
 
Аргументи учасників справи
 
Позиція особи, яка подала апеляційну скаргу
 
17. У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених у ній мотивів. 
 
Позиція інших учасників справи
 
18. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на правильне встановлення фактичних обставин справи судом першої інстанції та ухвалення ним судового рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
 
19. У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване судове рішення без змін.

 
Установлені судом попередньої інстанції обставини справи
 
20. 06 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся із заявою (зверненням) до Президента України, у якій просив розглянути можливість відкладення вирішення питання щодо призначення на посаду суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду кандидатів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до правильного та об'єктивного розгляду, надання виважених оцінок та висновків Вищою радою правосуддя щодо заявлених у скаргах заявника відомостей та юридичних (доказових) фактів порушень кандидатами права на справедливий суд та засад верховенства права при здійсненні ними правосуддя. Заява була прийнята у приймальні Президента України Адміністрації Президента України 06 жовтня 2017 року. Не отримавши відповіді на звернення ОСОБА_3, позивачі звернулись до суду із цим позовом. 25 листопада 2017 року ОСОБА_3 отримав відповідь на своє звернення від 06 жовтня 2017 року, яка датована 24 листопада 2017 року за № 22/044369-26П та підписана завідувачем відділу-приймальні Президента України.
 
Позиція Великої Палати Верховного Суду
 
Релевантні джерела права й акти їх застосування
 
21. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
22. Відповідно до статті 34 Конституції Україникожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
 
23. Статтею 40 Конституції України встановлено, щоусі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
 
24. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
 
25. Пунктом 28 частини першої статті 106 Основного Закону передбачено, що Президент України створює у межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби.
 
26. За змістом частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
27. Частиною першою статті 2 КАС передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
 
28. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1 частини другої статті 2 КАС).
 
29. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
 
30. За правилами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.
 
31. За змістом пункту 4 частини другої статті 245 КАС України, яка передбачає повноваження суду при вирішенні справи, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.
 
32. Статтею 14 Закону України«Про звернення громадян» встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.
 
33. У статті 20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
 
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
 
34. Як убачається з матеріалів справи, відповідь на звернення ОСОБА_3 від 06 жовтня 2017 року було надано завідувачем відділу-приймальні Президента України 24 листопада 2017 року. 
 
35. Велика Палата Верховного Суду вважає помилковими доводи ОСОБА_3 щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування статті 40 Конституції України, неправильне тлумачення пункту 28 частини першої статті 106 Конституції України, Указу Президента від 25 лютого 2010 року № 265, підпункту 20 пункту 4 Положення про Адміністрацію Президента України) та погоджується з висновком цього суду про те, що відповідь ОСОБА_3 надано належним суб'єктом, виходячи з такого.
 
36. Указом Президента України від 25 лютого 2010 року № 265/2010 «Про першочергові заходи із забезпечення діяльності Президента України» створена Адміністрація Президента України, яка діє на основі Положення про Адміністрацію Президента України, затвердженого Указом Президента України від 02 квітня 2010 року № 504/2010 (далі - Положення).
 
37. Відповідно до пункту 1 Положення про Адміністрацію Президента України Адміністрація Президента України є постійно діючим допоміжним органом, утвореним Президентом України відповідно до пункту 28 частини першої статті 106 Конституції.
 
38. Згідно з підпунктом 20пункту 4 Положення про Адміністрацію Президента України Адміністрація Президента організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських організацій (у тому числі професійних спілок), підприємств, установ, інших організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв'язання порушених у них проблем.
 
39. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки в силу встановленого законодавством механізму, організація розгляду звернень громадян здійснюється Адміністрацією Президента України, а безпосередньо до повноважень Президента України не віднесено розгляд звернень та надання на них відповідей, тому вимоги ОСОБА_3 про визнання бездіяльності/відмови відповідача протиправною задоволенню не підлягають.
 
40. Водночас, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що Адміністрація Президента України, надаючи 24 листопада 2017 року відповідь на звернення ОСОБА_3 від 06 жовтня 2017 року, пропустила встановлений статтею 20 Закону України«Про звернення громадян» строк надання відповіді на звернення. 
 
41. Велика Палата Верховного Суду вважає, що право на звернення громадян включає в себе не тільки право на отримання повідомлення про результати (наслідки) його розгляду, а і право на своєчасність його отримання. У частині реалізації права особи на отримання повідомлення про результати (наслідки) розгляду звернення суб'єкт владних повноважень має можливість виправити допущене порушення шляхом надання такої інформації. Водночас порушення суб'єктом владних повноважень права на своєчасність отримання інформації є невідновлювальним, тобто суд може лише констатувати порушення, а сам суб'єкт владних повноважень пропуск строку виправити не може, оскільки перебіг часу не залежить від волі будь-яких осіб. Тому порушення строків вчинення передбачених законом дій суб'єктом владних повноважень не може бути виправлено навіть після вчинення юридично значимих дій на виконання своїх обов'язків.
 
42. Ураховуючи наведене, ВеликаПалата Верховного Суду вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо порушення строку розгляду заяви (звернення) ОСОБА_3 від 06 жовтня 2017 року.
 
43. Доводи ОСОБА_3 про: порушення судом першої інстанції прав позивача на справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту у цій справі; порушення принципів диспозитивності, розумності строків розгляду справи, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та офіційного з'ясування всіх обставин справи; неповноважність складу суду першої інстанції; невстановлення судом юридичного (доказового) факту втручання відповідача у реалізацію свободи позивача передавати інформацію та пропозиції; неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, та вихід за межі своїх повноважень - не спростовують висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
 
44. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
 
45. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
 
46. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято із помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому наявні підстави для скасування рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від від 07 травня 2018 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо порушення строку розгляду його заяви (звернення) від 06 жовтня 2017 року з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення зазначених позовних вимог.
 
Висновки щодо розподілу судових витрат
 
47. За правилами частини шостої статті 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
48. Відповідно до частини третьої статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
 
49. З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду вважає, що на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 1280,00 грн.
 
Керуючись статтями 266, 308, 310, 315, 317, 322 і 325 КАС, ВеликаПалата Верховного Суду 
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 травня 2018 року в частинівідмовиу задоволенні позовних вимог ОСОБА_3до Президента України про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо порушення строку розгляду заяви (звернення) ОСОБА_3 від 06 жовтня 2017 рокускасувати.
 
3. У цій частині постановитинове рішення.
 
4. Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.
 
5. Визнати протиправною бездіяльність Президента України щодо порушення строку розгляду заяви (звернення) ОСОБА_3 від 06 жовтня 2017 року. 
 
6. У частині відмови у задоволенні решти позовних вимог рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 травня 2018 року залишити без змін.
 
7. Стягнути на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Президента України1280,00 грн (одна тисяча двісті вісімдесят гривень) судових витрат.
 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий суддя-доповідач | | В. С. Князєв
Судді: | | |
| Н. О. Антонюк | | Л. М. Лобойко
| С. В. Бакуліна | | Н. П. Лященко
| В. В. Британчук | | Л. І. Рогач
| Д. А. Гудима | | О. М. Ситнік
| В. І. Данішевська | | О. С. Ткачук
| О. С. Золотніков | | В. Ю. Уркевич
| О. Р. Кібенко | | О. Г. Яновська