ПОСТАНОВА
Іменем України
13 лютого 2019 року 
м. Київ
справа № 265/7301/16-а
провадження № № К/9901/22199/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Анцупової Т. О.,
суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П., 
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу                     № 265/7301/16-а 
за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії;
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Компанієць І. Д., Сухарька М. Г., Ястребової Л. В.)                 від 23 травня 2017 року, встановив: 
І. РУХ СПРАВИ
1. У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, в якому просила: 
- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.  Маріуполя щодо незастосування їй при призначенні пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2010-2012 роки;
- зобов'язати відповідача врахувати ОСОБА_2 при призначенні пенсії за віком показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2010- 2012 роки, з 20 серпня 2013 року;
- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2010- 2012 роки.
2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначала, що з червня 2005 року її було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №  1788-XII (далі - Закон № 1788-XII). Після досягнення пенсійного віку позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення її пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Позивач вказує, що за її заявою Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя провело перерахунок пенсії, застосувавши при цьому, показник середньомісячної заробітної плати за    2007 рік.
На думку позивача, відповідач зобов'язаний був призначити її пенсію за віком відповідно до Закону №  1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
3. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 20 серпня 2013 року по 31 травня 2016 року залишено без розгляду.
4. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 квітня           2017 року позовні вимоги задоволено.
Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.  Маріуполя, які полягають у незастосуванні до ОСОБА_2 при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2010- 2012 роки.
Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2010 - 2012 роки, з 01 червня        2016 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 84,80 грн.
5. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.
6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 06 червня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року, а постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 квітня 2017 року залишити в силі.
7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
8. 24 липня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшло заперечення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, в якому останнє просило залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року - без змін.
9. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.
10. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.
Відповідно до п. 1 розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
11. 14 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
12. Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2019 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
13. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя та з 07 червня 2005 року по 21 листопада     2005 року отримувала пенсію за вислугу років, призначену їй відповідно до ст. 55 Закону № 1788-XII (працівник охорони здоров'я). З 21 листопада 2005 року виплату вказаної пенсії було припинено згідно заяви позивача в зв'язку із її працевлаштуванням до Міського протитуберкульозного диспансеру м.  Маріуполя на посаду лікаря - фтизіатра.
14. 23 серпня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя із заявою про призначення пенсії за віком, згідно з Законом №  1058-IV.
15. Розпорядженням відповідача від 22 жовтня 2013 року № 165398, з 23 серпня 2013 року позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, згідно до ст. 26 Закону № 1058-IV. Після призначення пенсії позивач продовжила працювати в Міському протитуберкульозному диспансері м.  Маріуполя. 
16. Листом Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя                    від 18 серпня 2016 року № 21808/02 ОСОБА_2, у відповідь на її звернення, повідомлено, що при призначенні позивачу пенсії за віком пенсійним органом було розраховано розмір пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2007 рік, тобто показника, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.
17. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо розрахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
18. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Управлінню Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя слід було призначити позивачеві пенсію відповідно до Закону № 1058-IV, враховуючи що з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до норм цього Закону вона звернулась вперше. В той же час, відповідачем здійснено переведення позивача на інший вид пенсії із застосуванням схеми нарахуванням, яка використовується при перерахунку раніше призначеної пенсії та застосовано показник заробітної плати зайнятих у галузях України за 2007 рік.
19. В обґрунтування такого висновку суд першої інстанції зазначив, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок призначення пенсії шляхом переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за Законом № 1058-ІV, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №   1058-ІV. 
20. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки з 07 червня 2005 року по 21 листопада      2005 року позивач отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону № 1788-XII, а 23   серпня 2013 року позивач звернулася до відповідача з заявою саме про призначення пенсії за віком, згідно з Законом № 1058-IV, має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший.
21. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення попереднього виду пенсії. Можливість застосування нової середньої заробітної плати (дохід), визначеної ч. 2 ст. 40 Закону №  1058-ІV для призначення пенсії, передбачена лише для осіб, яким була призначена пенсія по інвалідності.
22. Водночас, апеляційний суд вказав, що оскільки позивач отримувала пенсію за вислугу років, порядок призначення та розрахунок якої визначений Законом № 1058-ІV, та звернулася до відповідача з заявою про переведення на пенсію за віком, яка не передбачає інший порядок призначення пенсії, відповідачем правомірно було застосовано до спірних правовідносин положення ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
23. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.
24. Водночас скаржник вказує, що їй вперше пенсію було призначено відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV вона звернулася вперше 23 серпня 2013 року. 
25. У зв'язку з наведеним, на думку скаржника, призначена її пенсія за віком повинна була розрахована із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2010- 2012 роки.
26. В обґрунтування доводів касаційної скарги, скаржник посилається на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 29 листопада 2016 року (справа № 133/476/15-а) та Вищого адміністративного суду України, висловлену в рішенні від 28 липня 2016 року (справа № К/800/13387/16). 
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
27. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.
28. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
29. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Конституції України).
30. Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.
31. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
32. Згідно з п. 2, 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років.
33. Водночас, ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
34. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
35. Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.
36. Разом з цим, як вірно було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).
37. Верховний Суд України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15) висловив правову позицію стосовно того, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №  1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV. Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.
38. Як свідчать матеріали справи, первинно позивачу пенсію було призначено за вислугу відповідно до п.   «е» ст. 55 Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.
39. Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернулася вперше 23   серпня 2013 року після досягнення 56-річного віку.
40. Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
41. Статтею 7 Закону № 1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
42. Згідно з п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
43. Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій відповідача щодо застосування в спірних правовідносинах норм ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV. Позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
44. Та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 01 січня          2004 року здійснюється на підставі Закону № 1058-IV за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону № 1788-XII.
45. При цьому ст. 9 Закону № 1058-ІV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.
46. Враховуючи наведене та встановлені судом першої інстанції обставини справи, Суд дійшов висновку, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є правильним.
47. Отже, Донецький апеляційний адміністративний суд, неправильно застосувавши норми матеріального права, а саме ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV та ст. 55 Закону № 1788-XII, помилково скасував рішення суду першої інстанції.
48. Відповідно до ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
49. З огляду на викладене, постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня     2017 року підлягає скасуванню, а постанова Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 квітня 2017 року - залишенню в силі.
50. Оскільки Суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року скасувати.
Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 квітня 2017 року залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова          
Судді                                                                                                              В. М. Кравчук
                                                                                                              О. П. Стародуб