ПОСТАНОВА
Іменем України

11 грудня 2018 року 
Київ
справа №820/2746/17
адміністративне провадження №К/9901/1061/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 
при секретарі: Лисенко О.М.,
за участю представника відповідача:  Виноградова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 (головуючий суддя - Рєзнікової С.С., судді: Бегунц А.О., Старостін В.В.) 

у справі №820/2746/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Евєркон» до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Евєркон» (далі - ТОВ «Завод «Евєркон») звернулось до Харківського  окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило суд зобов'язати Харківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області (далі Харківська ОДПІ) врахувати переплату ТОВ «Завод «Евєркон» з податку на додану вартість в рахунок сплати таких податків: 

- 8184,00 грн. в рахунок своєчасної сплати грошових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за квітень 2017 року; 

- 6080,00 грн. в рахунок своєчасної сплати грошових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за травень 2017 року; 

- 2201,00 грн. в рахунок своєчасної сплати грошових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік.    

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 в позові відмовлено з тих мотивів, що суми податку на додану вартість, що підлягають бюджетному відшкодуванню та суми надміру сплачених податкових зобов'язань з податку на додану вартість, не можуть бути зараховані в рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу по зазначеним ТОВ «Завод «Евєркон» платежам, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено. Зобов'язано Харківську ОДПІ врахувати переплату ТОВ «Завод «Евєркон» з податку на додану вартість в рахунок сплати таких податків: 8184,00 грн. в рахунок своєчасної сплати грошових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за квітень 2017 року, 6080,00 грн. в рахунок своєчасної сплати грошових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за травень 2017 року, 2201,00 грн. в рахунок своєчасної сплати грошових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також, зокрема за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 станині 43 цього Податкового кодексу України.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції Харківська ОДПІ оскаржила його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 та залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2016.

В обґрунтування своїх вимог Харківська ОДПІ посилається на те, що нормами Податкового кодексу України передбачено право на зарахування сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість лише на сплату грошових зобов'язань або податкового боргу з платежів, які в повному обсязі сплачуються до державного бюджету. Відповідно до статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних податків належать: податок на прибуток підприємств; податок на доходи фізичних осіб; податок на додану вартість; акцизний податок; екологічний податок; рентна плата; мито. У зв'язку з чим, у контролюючого органу відсутні правові підстави для врахування переплати з податку на додану вартість в рахунок сплати інших податків.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Завод «Евєркон» зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судом надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини десятої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, заслухавши пояснення представника відповідача, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено,  що 19.12.2016 позивачем подана звітна декларація з ПДВ за листопад 2016 року за № 9246026719. Відповідно до цієї декларації обсяг ПДВ з придбання перевищив обсяг ПДВ з реалізації товарів на 82843,00 грн. Тому у поданій ТОВ «Завод «Евєркон» декларації задекларовано бюджетне відшкодування у розмірі 53000,00 грн. Залишок коштів зараховувався у від'ємне значення наступного періоду.

Після подачі декларації 26.12.2016 ТОВ «Завод «Евєркон» звернулося до Харківської ОДПІ з листом про проведення камеральної перевірки та надало завірені копії платіжних доручень з придбання матеріалів для виробництва продукції.

За наслідками проведеної ГУ ДФС України в Харківській області перевірки складено акт від 02.02.2017 № 76/20-23-12-02-08/33556688, відповідно до якого не встановлено порушень у відображенні позивачем у декларації за листопад 2016 року бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі 53000,00 грн.

19.01.2017 позивачем подана звітна декларація з ПДВ за грудень 2016 року                             № 9266990097, в якій задекларовано 38545,00 грн. податку на додану вартість. 

Зазначену суму 38545,00 грн. в порядку, установленому пп. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України стягнуто Державним казначейством в рахунок сплати податкового зобов'язання з ПДВ з електронного рахунку ТОВ «Завод «Евєркон».

Також, заявлену суму до бюджетного відшкодування за листопад 2016 року зменшено в хронологічному порядку згідно черговістю виникнення, на суму податкових зобов'язань задекларованих за грудень 2016 року у розмірі 38545,0 грн. 

Даний факт підтверджується наявним в матеріалах справи актом «Про результати камеральної перевірки ТОВ «Завод «Евєркон». 

22.02.2017 ТОВ «Завод «Евєркон» подало до Харківської ОДПІ декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року, в якій задекларувало 37066,00 грн. податкового зобов'язання з податку на додану вартість. Задекларовану суму податку сплачено в повному обсязі з електронного рахунка.

22.02.2017 позивач звернувся до Харківської ОДПІ листом за вих. № 140/1 про повернення надмірно стягнутої суми податку на додану вартість у розмірі 38545,00 на електронний рахунок ТОВ «Завод «Евєркон», для повернення цієї суми на розрахунковий рахунок підприємства.

27.02.2017 на поточний рахунок ТОВ «Завод «Евєркон» надійшло 14455,00 грн. бюджетного відшкодування за листопад 2016 року.

18.03.2017 у декларації з податку на додану вартість за лютий 2017 року ТОВ «Завод «Евєркон» задекларовано 2148,00 грн. податку, що повинні у повному обсязі бути сплачені з електронного рахунку, та 33000,00 грн. - повернення надмірно сплачених коштів.

Листом від 21.03.2017 за вих. № 193 позивач просив  Харківську ОДПІ повернути суму бюджетного відшкодування в розмірі 38545,00 грн. та надмірно сплачені кошти підприємства в розмірі 33000,00 у найкоротший термін.

Листом Головного управління ДФС у Харківській області від 07.04.2017 за вих.                     № 3683/10/20-40-12-02-18 повідомлено позивача, що з метою врегулювання зазначеної ситуації, щодо повернення грошових коштів на поточний рахунок з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, ГУ ДФС у Харківській області направлено лист до ДФС України про надання практичної допомоги у вирішенні даного питання. 

29.05.2017 позивач звернувся до Харківської ОДПІ з заявою про врахування переплати з податку на додану вартість в рахунок сплати орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за квітень 2017 року (8184,00 грн.), орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за травень 2017 року (6080,00 грн.), податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік (2201,00 грн.). 

Харківська ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області листом від 06.06.2017                               вих. № 1184/10/20-29-07-26 «Про надання інформації» повідомила позивача, що врахувати переплату з податку на додану вартість в рахунок сплати податків в сумі 16465 грн. 00 коп. неможливо згідно з пунктом 43.4.-1 статті 43  Податкового кодексу України.

Відповідно до абзацу 3 пункту 87.1. статті 87 Податкового кодексу України, сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено: 

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Порядок та умови повернення помилково та/або надміру сплачених до бюджетів грошових зобов'язань та пені визначено статтею 43 Податкового кодексу  України. 

Так, згідно з пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до пункту 43.4-1 статті 43 Податкового кодексу України у разі повернення надміру сплачених податкових зобов'язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов'язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

За приписами пункту 200-1.5 статті  200-1 Податкового кодексу України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов'язань та суми податкового боргу з податку.

Наведені законодавчі норми свідчать про те, що сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів, проте з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 Податкового кодексу України. 

У разі повернення надміру сплачених податкових зобов'язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, що має місце у випадку позивача - такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. А тому такий механізм виключає можливість зарахувати суму переплати на інші рахунки з метою сплати інших податкових зобов'язань. 

Слід також зазначити, що відповідно до статті 9 Податкового кодексу України  до загальнодержавних податків належать: податок на прибуток підприємств; податок на доходи фізичних осіб; податок на додану вартість; акцизний податок; екологічний податок; рентна плата; мито.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що механізм зарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу з інших платежів можливий у випадку зарахування таких сум виключно в рахунок погашення сум податкових зобов'язань, що сплачуються до Державного бюджету України.

Нормами Податкового кодексу України передбачено право на зарахування сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість лише на сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу з платежів, які в повному обсязі сплачуються до державного бюджету.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що суми податку на додану вартість, що підлягають бюджетному відшкодуванню та суми надміру сплачених податкових зобов'язань з податку на додану вартість, не можуть бути зараховані в рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу по зазначеним ТОВ «Завод «Евєркон» платежам, а отже позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. 

Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені обставини і без достатніх підстав скасував обґрунтовану та законну постанову суду першої інстанції, то постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 підлягає скасуванню із залишенням у силі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2017.

Керуючись статтями 250, 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
          
постановив:
Касаційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області - задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 - скасувати.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2017 - залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Т.М. Шипуліна ,
Судді Верховного Суду