ПОСТАНОВА
Іменем України

24 січня 2019 року 
Київ
справа №452/2164/15-а
адміністративне провадження №К/9901/14208/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року (головуючий суддя Мартинюк В.Я.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року (головуючий суддя Ніколін В.В., судді: Гінда О.М., Качмар В.Я.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом (з врахуванням уточнень позовних вимог від 29 вересня 2015 року) до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування рішень Львівської митниці ДФС по відмові у пропуску позивача через митний кордон України з транспортним засобом марки «Ford Focus» р/н НОМЕР_2, який ввозився на територію України для особистого користування з метою тимчасового ввезення до 1 року 01 серпня 2015 року о 12 год. 50 хв. та о 23 год. 02 хв. та по відмові у пропуску позивача через митний кордон України з транспортним засобом марки «Renault Megane» р/н НОМЕР_1, який ввозився на територію України для особистого користування з метою тимчасового ввезення до 1 року 06 вересня 2015 року о 10 год. 45 хв.; зобов'язання Львівської митниці ДФС утриматись від вчинення перешкод у перетині митного кордону із ввезенням транспортного засобу марки «Ford Focus» р/н НОМЕР_2 та марки «Renault Megane»  р/н НОМЕР_1 чи іншого належного на праві власності транспортного засобу без вивезення за межі митної території України попередньо ввезених транспортних засобів, строк вивезення яких до 1 року не минув.

Обґрунтовуючи позовну заяву, зазначав, що при прийнятті оскаржуваних рішень (оформлених картками відмови) посадовими особами відповідача положення пункту 60 статті 4 Митного кодексу України (далі - МК України), який визначає поняття транспортного засобу особистого користування, застосовано до спірних правовідносин без врахування вимог статей 374, 380 МК України, якими громадянам-нерезидентам надано можливість тимчасово ввозити на митну територію України для особистого користування на строк до одного року транспортні засоби, причому, кількість попередньо ввезених транспортних засобів, які можуть в межах дозволеного строку перебувати на території України, законодавцем не обмежено, оскільки вжито термін «транспортні засоби» в множині, відтак визначення поняття транспортних засобів особистого користування за змістом пункту 60 статті 4 МК України не позбавляє права громадян-нерезидентів при кожному наступному перетині кордону України ввозити один транспортних засіб особистого користування без вивезення за межі митної території України попередньо ввезених транспортних засобів, строк вивезення яких (1 рік) ще не минув.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

При цьому суди першої та апеляційної інстанцій, виходячи зі змісту положень пункту 60 статті 4, статей 379, 380 МК України, визначення товару, позначеного в Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) кодом 8703, прийшли до висновку, що громадянами-нерезидентами на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» строком до 1 року може бути ввезено лише один транспортний засіб особистого користування відповідної товарної позиції, зокрема, 8703 згідно з УКТ ЗЕД, а тому оскільки таке своє право позивачем вже було використано й ввезений раніше на митну територію України транспортний засіб ще не було вивезено за її межі, відповідачем прийнято правильні рішення (оформлені картками відмови) про заборону у пропуску через митний кордон України інших належних позивачеві транспортних засобів.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В касаційній скарзі, крім вже наведених в позовній заяві доводів, вказував на те, що раніше (до серпня 2015 року) ним через митні пости Львівської митниці ДФС протягом 2014-2015 років ввозились на митну територію України транспортні засоби, зокрема, «Opel Vectra», р/н НОМЕР_3, «Land Rover Freelander», р/н НОМЕР_5, «Opel Meriva» р/н НОМЕР_4, «Renault Megane» р/н НОМЕР_1, які поміщались в митний режим тимчасового ввезення строком до одного року, й при цьому жодних вимог щодо обов'язкового вивезення попередньо ввезених автомобілів митним органом не ставилось.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження.

Відповідач в письмовому відзиві на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

В подальшому, справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) й протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду для її розгляду у складі: головуючий суддя Пасічник С.С. (суддя-доповідач), судді: Васильєва І.А., Юрченко В.П.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Під час розгляду даної справи судами попередніх інстанцій встановлено, що Львівською митницею ДФС 01 серпня 2015 року та 06 вересня 2015 року винесені картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно №209090404/2015/00968, №209090403/2015/00973 та №209090404/2015/01324, якими відмовлено у пропуску через митний кордон України транспортних засобів марок «Ford Focus» р/н НОМЕР_2 та «Renault Megane» р/н НОМЕР_1, які ввозились громадянином Республіки Польща ОСОБА_2 (ОСОБА_2), оскільки згідно з інформацією, наявною ЄАІС ДМСУ, вказаною особою не вивезено за межі митної території України транспортні засоби: «Opel Vectra», р/н НОМЕР_3, ввезений ним 01 червня 2015 року, «Land Rover Freelander», р/н НОМЕР_5, ввезений ним 10 лютого 2015 року, «Renault Megane» р/н НОМЕР_1, ввезений ним 14 жовтня 2014 року, «Opel Meriva» р/н НОМЕР_4, ввезений ним 16 вересня 2015 року, тобто ввезення цим громадянином транспортних засобів в режимі тимчасового ввезення до 1 року здійснювалось у кількості більше однієї одиниці, що не відповідає пункту 60 статті 4 МК України, а громадянин відмовляється задекларувати транспортні засоби, що ввозяться, як товар в порядку, передбаченому частиною 2 статті 379 МК України.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 70 МК України тимчасове ввезення є одним з видів митних режимів, запроваджених з метою застосування законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Частинами 1, 2 та 4 статті 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об'єктом оподаткування митними платежами.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Згідно із визначенням, наведеним в пункті 60 статті 4 МК України, транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів (частини 1, 2 статті 67 МК України).

Відповідно до УКТ ЗЕД (Закон України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 року №584-VII) автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі віднесено до товарної позиції 8703.

За змістом частини 2 статті 379 МК України пропуск через митний кордон України товарів (крім транспортних засобів особистого користування), сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують критерії, встановлені частиною першою статті 374 цього Кодексу, що ввозяться громадянами на митну територію України тимчасово або з метою транзиту, здійснюється в порядку, передбаченому для підприємств, під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення (транзит).

Отже громадяни-нерезиденти в порядку статті 380 МК України можуть тимчасово (до 1 року) ввозити на митну територію України транспортні засоби особистого користування у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію (в даному випадку - товарну позицію 8703) й в разі перевищення цієї кількості товару - його пропуск через митний кордон України здійснюється в порядку, визначеному частиною 2 статті 379 МК України.

При цьому має значення не кількість ввезення громадянином-нерезидентом на митну територію України в режимі тимчасового ввезення транспортних засобів як таких, а кількість транспортних засобів особистого користування, що ввезено або ввозиться ним на митну територію України саме в режимі тимчасового ввезення в порядку, встановленому статтею 380 МК України.

Відтак позивач, як громадянин-нерезидент, міг ввезти на територію України в митному режимі тимчасового ввезення в порядку статті 380 МК України транспортні засоби у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію (зокрема, 8703), натомість, як встановлено судами та вже вказувалось в цій постанові, ОСОБА_2 ввезено на митну територію України в митному режимі тимчасового ввезення до 1 року автомобілі марки «Opel Vectra», р/н НОМЕР_3 (ввезений 01 червня 2015 року), «Land Rover Freelander», р/н НОМЕР_5 (ввезений 10 лютого 2015 року), «Renault Megane» р/н НОМЕР_1 (ввезений 14 жовтня 2014 року й в подальшому вивезений 04 серпня 2015 року), «Opel Meriva» р/н НОМЕР_4 (ввезений 16 вересня 2015 року).

За наведеного, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи ж касаційної скарги за наведеного та обставин даної справи не дають підстав для висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень, а тому підстави для їх скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
І.А. Васильєва 
 В.П. Юрченко ,
Судді Верховного Суду