П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
06 лютого 2019 року
 
м. Київ
 
Справа № 815/4232/17
 
Провадження № 11-1198апп18
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Князєва В. С.,
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., 
Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., УркевичаВ. Ю., Яновської О. Г.
 
розглянула в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_8 до Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання незаконною бездіяльності, стягнення матеріальної та моральної шкоди
 
за касаційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року (суддя Стефанов В. О.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року (судді Танасогло Т. М., Федусик А. Г., Яковлєв О. В.),

УСТАНОВИЛА:
 
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
 
1. ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - ДВС), Державної казначейської служби України про:
- визнання незаконною бездіяльності державного виконавця ДВС Парапір А. Д. щодо нереалізації належного позивачеві на праві власності автомобіля марки «Рено», номерний знак НОМЕР_1;
- стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 91 477,20 грн матеріальної та 69 120,00 грн моральної шкоди. 
 
2. Позов мотивовано тим, що діями та бездіяльністю державного виконавця порушено вимоги Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (втратив чинність), а саме частини першої статті 36, частин першої, другої, п'ятої статті 52, частин другої, сьомої статті 57.
 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
 
3. Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 11 вересня 2017 року відмовив у відкритті провадження у цій справі.
 
4. Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 12 грудня 2017 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року залишив без змін.
 
5. Судові рішення мотивовано тим, що на спірні правовідносини не поширюється юрисдикція адміністративних судів, оскільки вони виникли з приводу виконавчого провадження, розпочатого на підставі рішення суду, тому спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ. 
 
Короткий зміст та обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог
 
6. Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_8 подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
 
7. У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
 
8. На обґрунтування своїх вимог позивач вказує, зокрема, на те, що спір у цій справі має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, оскільки відповідач як орган державної виконавчої служби є суб'єктом владних повноважень. 
 
Рух касаційної скарги
 
9. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою 
від 07 лютого 2018 року відкрив провадження за касаційною скаргою 
ОСОБА_8, а ухвалою від 01 жовтня 2018 року призначив справу до розгляду.
 
10. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою 
від 04 жовтня 2018 року справу за позовом ОСОБА_8 до ДВС, Державної казначейської служби України про визнання незаконною бездіяльності, стягнення матеріальної та моральної шкоди передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
 
11. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 17 жовтня 2018 року прийняла та призначила справу до свого розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.
 
Позиція інших учасників справи
 
12. Відзив на касаційну скаргу не надходив.
 
Установлені судами обставини справи
 
13. Позивач оскаржує бездіяльність державного виконавця відносно нереалізації автомобіля в межах виконавчого провадження з виконання виконавчих листів від 19 червня 2013 року № 755/13436/13-ц, виданих Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з позивача на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 229,40 грн судового збору, 2103,16 грн витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом, та заборгованості за кредитним договором у сумі 173 472,60 грн.
 
Позиція Великої Палати Верховного Суду
 
Релевантні джерела права й акти їх застосування
 
14. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
 
15. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
16. Згідно із частиною другою статті 2 КАС (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
 
17. За визначенням пункту 7 частини першої статті 3 КАС суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
 
18. Відповідно до частини другої статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
 
19. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
 
20. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС (у чинній редакції), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
 
21. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
 
22. Частинами другою, третьою статті 13 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» установлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.Аналогічна норма була закріплена й у Законі України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».
 
23. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
24.За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду.
 
25. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, якзабезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
 
26. Відповідно до частини першої статті 181 КАС учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Аналогічну норму закріплено в частині першій статті 287 КАС в чинній редакції.
 
27. Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», за правилами частини першої статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
 
28. Відповідно до частини першої статті 283 та частини другої статті 284 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.
 
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
 
29. Ураховуючи наведене та беручи до уваги ту обставину, що позивач оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо нереалізації автомобіля в межах виконавчого провадження з виконання виконавчих листів, виданих Дніпровським районним судом міста Києва, ВеликаПалата Верховного Суду не погоджується з доводами касатора щодо поширення на спірні правовідносини юрисдикції адміністративних судів.
 
30. На думку Великої Палати Верховного Суду, аналіз зазначених вище правових норм свідчить про те, що позовні вимоги щодо бездіяльності державного виконавця в межах виконавчого провадження стосовно виконання виконавчих листів, виданих Дніпровським районним судом, повинні розглядатися в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства. 
 
31. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що суди попередніх інстанцій правильно застосували норми процесуального права, прийнявши законні та обґрунтовані судові рішення.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
32. Викладені у касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій не підтвердилися під час перегляду справи Великою Палатою Верховного Суду.
 
33. За правилами частини першої статті 350 КАС (у чинній редакції) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
 
Висновки щодо розподілу судових витрат
 
34. За правилами частини шостої статті 139 КАС (у чинній редакції) якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
35. ОскількиВелика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
 
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 КАС (у чинній редакції), Велика Палата Верховного Суду
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
1. Касаційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.
 
2. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року залишити без змін.
 
Суддя-доповідач | | В. С. Князєв
Судді: | | |
| Н. О. Антонюк | | Н. П. Лященко
| С. В. Бакуліна | | О. Б. Прокопенко
| В. В. Британчук | | Л. І. Рогач
| Д. А. Гудима | | І. В. Саприкіна
| В. І. Данішевська | | О. М. Ситнік
| О. С. Золотніков | | В. Ю. Уркевич
| О. Р. Кібенко | | О. Г. Яновська
| Л. М. Лобойко | |
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.