ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

12 лютого 2019 року 
справа №817/429/16
адміністративне провадження №К/9901/24778/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я., 

розглянувши у  попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року у складі судді Жуковської Л.А.
та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року у складі суддів Моніча Б.С., Жизневської А.В., Котік Т.С.
у справі № 817/429/16 
за позовом ОСОБА_1 
до Державної податкової інспекції у м. Рівному  Головного управління ДФС у Рівненській області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги,

У С Т А Н О В И В :

24 березня 2016 року ОСОБА_1 (далі - платник податків, позивач у справі) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0002052100 від 21 жовтня 2015 року на суму 18797,36 грн., №0000062100 від 04 лютого 2016 року про донарахування грошового зобов'язання в розмірі 1,73 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 0,43 грн., №0000122100 від 04 лютого 2016 року про донарахування грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 170 грн., рішення №0000042100 від 15 січня 2016 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 75455,36 грн., визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстру платників податків єдиного податку за №000391705 від 24 лютого 2016 року, визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 15 березня 2016 року №590-23 на суму 75455,36 грн., з мотивів безпідставності їх прийняття.
 
30 червня 2016 року постановою Рівненського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою від 22 серпня 2016 року Житомирського апеляційного адміністративного суду, у задоволені позову ОСОБА_1  відмовлено, з мотивів  доведеності податковим органом податкових правопорушень покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги.

16 грудня 2016 року позивачем подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 

16 вересня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача та витребувано справу № 817/429/16 з Рівненського окружного адміністративного суду.

20 жовтня 2016 року справа №817/429/16 надійшла на адресу Вищого адміністративного суду України 

19 лютого 2018 року справа №817/429/16 разом із матеріалами касаційного провадження передані до Верховного Суду. 

Податковим органом заперечення на касаційну скаргу позивача до Суду не надані, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Касаційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права,  не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди попередніх інстанцій установили, що 30 вересня 2015 року посадовими особами   податкового органу проведено фактичну перевірку магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований за адресою АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_1, з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої складено акт перевірки №000156 (далі - акт перевірки).

Судовими рішеннями процитовано третій аркуш акта перевірки в ході проведення  якої встановлено: «факт реалізації пляшки горілки «Пшенична» 0,25 л міцн.40 % об. по ціні 24 грн. та пачки сигарет «Прима», класичні, без фільтру, ціна на пачці, вказана виробником 10,96 грн., придбано за ціною 12,50 грн. Продавець розрахункову операцію провела на повну суму покупки, роздрукувала та видала фіскальний чек №ПБ57142636 від 30.09.2016 року на суму 36,50 грн., в якому відсутні реквізити ФОП та місця розташування торгової точки (адреси). Касовий апарат не опломбований. Крім того, в реалізації знаходилося 831 пляшки алкогольних напоїв на суму 19227,68 грн. та тютюнових виробів в кількості 6 п. на загальну суму 75 грн., котрі зазначені та описані в додатку акту перевірки. Ціна на горілку 0,25 л.40% об. на момент перевірки мінімально-відпускна роздрібна становить 27,45 грн. Максимальна роздрібна ціна на пачку сигарет «Прима класична» без фільтру на момент перевірки становить (ціна на пачці вказана виробником + 5 %) 11,51 грн. Реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби вказані виробником + 5 % акцизного податку з роздрібної торгівлі. Роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв. Не проведення розрахункових операцій через зареєстрований опломбований у встановленому порядку реєстратор розрахункових операцій та реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів, які не відображені у встановленому законодавством обліку за місцем їх реалізації. Відсутні супровідні облікові документи на 186 пляшок алкогольних напоїв на загальну суму 9323,18 грн. та 6 пачок тютюнових виробів на загальну суму 75 грн. ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку ІІ групи. Під час проведення розрахункової операції нарахування та сплата акцизного податку не відбувається, так як акцизний податок нараховується від реалізації підакцизних товарів, що проведені реалізацією через РРО, який зареєстрований».

Актом перевірки наведені висновки про порушення позивачем вимог частини дванадцятої 12 статті 15, статті 11-1 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», пунктів 1, 12 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 "Про встановлення розміру мінімальних, оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв".

20 жовтня 2015 року керівником податкового органу згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №0002232100, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 75455,36 грн. на підставі абзацу п'ятого частини другої статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів".

21 жовтня 2015 року керівником податкового органу згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №0002052100, згідно з яким до ОСОБА_1 на підставі статті 20, пункту 1 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95, застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 18797,36 грн. за порушення пунктів 1, 12 статті 3 цього закону. 

04 лютого 2016 року податковим повідомленням - рішенням №0000062100 прийнятим керівником податкового органу згідно з підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 2,16 грн., в тому числі 1,73 за основним платежем за порушення пункту 216.9 статті 216 Податкового кодексу України та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 0,43 грн., без визначення правової підстави їх застосування. 

15 січня 2016 року, за результатами скасування внаслідок адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 20 жовтня 2015 року №0002232100, прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №0000042100   на загальну суму 75455,36 грн., в тому числі 38455,36 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності у суб'єкта господарювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, 17000 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності у суб'єкта господарювання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, 10000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін на алкогольні напої, 10000 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби.

16 лютого 2016 року керівником податкового органу згідно з підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, на підставі висновків акта про результати перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку від 29 січня 2016 року №3/2100/29999015843, прийнято податкове повідомлення-рішення №0000122100 яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» шляхом застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 170 грн. на підставі пункту 120.1 статті 120 за порушення підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.  

24 лютого 2016 року першим заступником керівника податкового органу прийнято рішення про виключення ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку №000391705 з посиланням на положення пунктів 298.2, 298.3 статті 298, пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України.

15 березня 2016 року керівником податкового органу прийнято податкову вимогу №590-23, сформовану станом на 14 березня 2016 року, якою визначений до сплати позивачем податковий борг за узгодженими грошовими зобов'язаннями в сумі 75455,36 грн.

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій надавали оцінку в розрізі спірних рішень, зокрема здійснюючи дослідження правопорушень щодо обігу  алкогольних напоїв та тютюнових виробів, зазначили, що основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі - Закон №481), частиною першою статті 17 цього Закону передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі зокрема алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

В ході перевірки магазину, що належить позивачу, перевіряючими виявлено роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності у суб'єкта господарювання ліцензії на право роздрібної торгівлі вказаними виробами та за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін на алкогольні напої та вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, за що до ОСОБА_1 і було застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Факт продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в приміщенні магазину, що належить позивачу, не є спірним між сторонами. Інші порушення, встановлені в ході перевірки, є похідними від цього факту.

Зокрема, судами попередніх інстанцій встановлено, що продавець магазину не проводив розрахункові операції через оператори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та позивачем порушено порядок обліку товарних запасів алкогольних напоїв та тютюнових виробів за місцем реалізації на загальну суму 9398,18 грн.

Оцінюючи спір в частині застосування штрафу за порушення проведення розрахункових операцій, суди попередніх інстанцій висновувалися на тому, що правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265), здійснили буквальний аналіз положень пунктів 1, 3, 12 статті 3, пункту 1 статті 17, статті 20 цього Закону.

Суди попередніх інстанцій оцінюючи спір в частині здійснення позивачем роздрібної торгівлі підакцизних товарів підтвердили встановлений податковим органом факт не подання звітності з акцизного податку за вересень 2015 року, процитовані положення підпункту 212.1.11 пункту 212.1, підпункту 212.3.1-1 пункту 212.3 статті 212, пункту 216.9 статті 216, статті 223 Податкового кодексу України, порушення положень яких обумовило правомірність застосування штрафу на підставі пункту 120.1 статті 120 цього кодексу у розмірі 170 грн.  

Оцінюючи доводи позивача стосовно того, що вона роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами не здійснює, а продавця магазину притягнуто до адміністративної відповідальності, суди попередніх інстанцій встановили, що постановою Рівненського міського суду Рівненської області по справі №569/15480/15-п від 25 грудня 2015 року ОСОБА_2 визнано винною в скоєнні адміністративного порушення, передбаченого частиною першого статті 156 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає 850 грн. з конфіскацією предметів торгівлі відповідно до протоколу вилучених речей від 30 вересня 2015 року.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене частиною першою статті 156 КУпАП як продавця, а ОСОБА_1 несе відповідальність як фізична особа-підприємець за виявлені в ході перевірки порушення норм Законів України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового Кодексу України, що за своєю правовою природою є різними видами відповідальності.

Частиною 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2015 року встановлено, що ОСОБА_2 30 вересня близько 14 години в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» реалізовувала алкогольні та тютюнові вироби не маючи відповідної ліцензії. Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що вона віну визнає повністю.

Твердження ОСОБА_1 про її необізнаність про реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів ОСОБА_2, оскільки така здійснювалася з власної ініціативи останньої, суди попередніх інстанцій визнали неприйнятними, з огляду на їх спростування наявними матеріалами справи, показами свідків та встановлення цих фактів стосовно позивача, як суб'єкта господарювання. 

Твердження позивача про те, що ОСОБА_2 знаходилась 30 вересня 2015 року в магазині без її дозволу, спростовуються актом приймання-передачі робіт від 30 вересня 2015 року до договору від 15 вересня 2015 року. Згідно вказаного акта позивач прийняла від ОСОБА_2 роботи по організації торгівлі у вересні 2015 року. Пунктом 1.2 зазначеного договору встановлено, що роботи з організації роздрібної торгівлі продуктами харчування проводяться за адресою АДРЕСА_1, 1. Саме за цією адресою 30 вересня 2015 року проведено фактичну перевірку.

Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до статті 13 Конституції України, власність зобов'язує. Позивач прийнявши рішення про здійснення торгівлі у магазині, якій їй належить, повинна брати на себе відповідальність за дотримання вимог закону, який стосується такої діяльності. Посилання на те, що власнику не було відомо, що саме коїться в її магазині не є підставою для звільнення від відповідальності.

Покликаючись на положення пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, за якими у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, суди попередніх інстанцій враховуючи, що 15 січня 2016 року рішенням №0000042100 до позивача застосовано фінансові санкції в розмірі 75455,36 грн., які є узгодженими грошовими зобов'язання, не сплаченими в установлені законодавством строки, то податковим органом 15 березня 2016 року правомірно та обґрунтовано прийнято оскаржувану податкову вимогу про сплату податкового боргу на суму 75455,36 грн.

Рішення про виключення ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку №000391705 від 24 лютого 2016 року відповідає вимогам правомірності, визначених частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтоване та таке, що не підлягає скасуванню, оскільки здійснюваний позивачем вид діяльності не дає право на право застосування спрощеної системи оподаткування.

Такий висновок судів попередніх інстанцій зумовлений аналізом положень абзацу третього підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, за якими не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють зокрема виробництво, експорт, імпорт, продаж підакцизних товарів (крім роздрібного продажу паливно-мастильних матеріалів в ємностях до 20 літрів та діяльності фізичних осіб, пов'язаної з роздрібним продажем пива та столових вин).

Посилання позивача на невідповідність форми прийнятих податкових повідомлень-рішень, визнане судом апеляційної інстанції неприйнятним з огляду на те, що недодержання вимог правових норм, а також правил, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо може бути підставою для визнання такого акта недійсним (протиправним) лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. 

Суд погоджується з думкою судів попередніх інстанцій про те, якщо акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним.

Оцінюючи посилання позивача на припинення підприємницької діяльності суди попередніх інстанцій висновувалися на тому, що згідно пункту 11.32 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09 грудня 2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за № 1562/20300, підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.

Державна реєстрація припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності) погашення грошових зобов'язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи. Особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу річну податкову декларацію за звітний рік, у якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Таким чином, Порядок обліку платників податків і зборів, передбачає підстави та процедуру обліку осіб, які припинили підприємницьку діяльність, однак щодо них існують незакінчені спори по зобов'язанням, несплачені зобов'язання.

У випадку з припиненням підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, правовідносини щодо оскарження податкових повідомлень-рішень не є припиненими, тим більше такі правовідносин передбачають правонаступництво - після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності, фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності. 
 
Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого, касаційна скарга залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року у справі № 817/429/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р.Ф.Ханова 
Судді:                                                                                                     І.А.Гончарова
                                                                                                          І.Я.Олендер