ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року 
м. Київ
Справа №  916/80/16 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. - головуючого, Катеринчук Л.Й., Ткаченко Н.Г.
за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін:
скаржника - Арбузов О.О.          
боржника - Бісик Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.
на постанову Одеського апеляційного господарського суду 
від 20.09.2018
у складі колегії суддів: Лавриненко Л.В. (головуючого), Таран С.В., Величко Т.А.
у справі № 916/80/16
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський торговий дім "Сонячна Долина"
до Публічного акціонерного товариства "Іллічівський олійножировий комбінат"
про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.01.2016 порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Іллічівський олійножировий комбінат".

2. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.12.2016 у справі  № 916/80/16 визнано вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ПАТ " Іллічівський олійножировий комбінат" із задоволенням у наступній черговості:
- 29 081 345,11 грн. - четверта черга; 
- 343 033 969 грн. - шоста черга; 
- 1 258 087 105,43 грн. - вимоги забезпечені заставою боржника.

3. У задоволенні заяви в частині визнання грошових вимог ПАТ "Дельта Банк" до боржника в сумі 49 087 955 грн. відмовлено.

4. Не погодившись з ухвалою господарського суду від 21.12.2016 про визнання вимог ПАТ "Дельта Банк" кредитор оскаржив ухвалу господарського суду від 21.12.2016 в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк", та просив визнати його кредитором у справі про банкрутство ПАТ " Іллічівський олійножировий комбінат" на суму 1  679  235  615,53 грн.

5. Справа розглядалася судами неодноразово.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції 

6. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.09.2017 у справі №  916/80/16 визнано грошові вимоги ПАТ "Дельта Банк" до боржника із задоволенням у наступній черговості:
- 78 174 001,10 грн. - четверта черга; 
- 343 033 969 грн. - шоста черга; 
- 1 258 087 105,43 грн. - вимоги забезпечені заставою боржника.

7. Не погодившись з ухвалою господарського суду, ПАТ "Іллічівський олійножировий комбінат" оскаржило її в частині задоволення грошових вимог ПАТ "Дельта Банк" в сумі 49 087 955 грн. (четверта черга).

8. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у справі №  916/80/16 апеляційну скаргу ПАТ "Іллічівський олійножировий комбінат" задоволено, ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.09.2017 по справі № 916/80/16 в частині визнання кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" в сумі 49  087  955 грн. та включення їх до четвертої черги скасовано, ПАТ "Дельта Банк" у задоволенні заяви про визнання кредиторських вимог в цій частині відмовлено. В решті ухвалу Господарського суду Одеської області залишено без змін.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

9. 05.10.2018 Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. через Одеський апеляційний господарський суд звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою вих. № 23.1/2505 від 05.10.2018 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у справі № 916/80/16 щодо розгляду кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", підтвердженням чого є відтиск календарного штемпелю відділення поштового зв'язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

10. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/80/16 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 31.10.2018.

11. Ухвалою Верховного Суду від 05.11.2018, зокрема, відкрито касаційне провадження у справі №  916/80/16 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. вих. № 23.1/2505 від 05.10.2018 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 щодо розгляду кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"; розгляд касаційної скарги призначено на 28.11.2018.

12. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 27.11.2018 №    2995, у зв'язку з перебуванням судді Жукова С.В. на лікарняному, відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №    30 (зі змінами та доповненнями), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №    916/80/16.

13. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 27.11.2018 справу №    916/80/16 розподілено колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, судді - Катеринчук Л.Й., судді - Ткаченко Н.Г.

14. Ухвалою Верховного Суду від 28.11.2018 прийнято касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. вих. № 23.1/2505 від 05.10.2018 у справі №    916/80/16, колегією суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Катеринчук Л.Й., Ткаченко Н.Г. до свого провадження.

15. В судовому засіданні 28.11.2018 було оголошено перерву до 05.12.2018 об 11 год. 45 хв.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу.

16. Не погодившись з прийнятою постановою апеляційного суду, Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.09.2017 залишити в силі.

17. Обґрунтовуючи заявлені вимоги скаржник зазначає про те, що строк пред'явлення векселів до примусового виконання сплив 19 - 31.12.2016, а вимоги були заявлені АТ "Дельта Банк" у лютому 2016, тобто у межах строку визначеного Законом України "Про виконавче провадження", а тому судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального права, а саме статті 12 та пункту 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного закону. 

18. Представник скаржника в судовому засіданні 05.12.2018 підтримав касаційну скаргу з підстав викладених в ній.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

19. Арбітражний керуючий Струць Микола Петрович та ПАТ "Іллічівський олійножировий комбінат" подали відзиви на касаційну скаргу, в яких просять залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін.

20. Представник боржника в судовому засіданні 05.12.2018 заперечила проти касаційної скарги.

Позиція Верховного Суду

21. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

22. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

23. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

24. Як вбачається з касаційної скарги, скаржник не погоджується із прийнятою судом апеляційної інстанції постановою саме в частині відмови задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" про визнання кредиторських вимог в сумі 49  087  955 грн..

25. Відповідно до частини 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

26. За приписами статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 № 2343-ХІІ (зі змінами та доповненнями) грошовим зобов'язанням є зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

27. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.
27.1 Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість Публічного акціонерного товариства "Іллічівський олійножировий комбінат" м. Чорноморськ в сумі 32 287 955,99 грн. обґрунтована простими векселями:
- від 10.01.2007 серії АА № 0282936 на суму 3 500 000 грн., зі строком платежу за пред'явленням, не раніше 10.01.2010;
- від 10.01.2007 серії АА № 0282937 на суму 2 000 000 грн., зі строком платежу за пред'явленням, не раніше 10.01.2010;
- від 31.01.2006 № 753281022715 на суму 599 900 грн., зі строком платежу за пред'явленням, не раніше 31.03.2009;
- від 09.09.2008 серії АА № 0694349  на суму 12    000 000 грн., зі строком платежу не раніше 10.09.2011;
- від 09.09.2008 серії АА № 0694347 на суму 12 191 055,99 грн. зі строком платежу не раніше 10.09.2011;
- від 31.03.2006 № 753281022716 на суму 999 000 грн.;
- від 31.03.2006 № 753281022717 на суму 998 000 грн.

27.2 Перелічені вище векселі, крім векселя від 31.03.2006 № 753281022716, були опротестовані і виконувались в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (зі змінами та доповненнями).

27.3 Відомості щодо наявності виконавчого напису та виконавчого провадження зі стягнення з Публічного акціонерного товариства "Іллічівський олійножировий комбінат" заборгованості за векселем від 31.03.2006 № 753281022716 на суму 999  000 грн. відсутні. 

27.4 Наведені вище обставини не заперечуються Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Публічним акціонерним товариством "Іллічівський олійножировий комбінат".

27.5 Постановами відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 31.12.2013 ВП № 30201186 (т. 42, а. с. 30-31) повернуто виконавчий напис від 29.12.2010 № 13572, ВП № 30201186 (т. 42, а. с. 34-35) та виконавчий напис від 29.12.2010 № 13573 про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Іллічівський олійножировий комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", грошових коштів за опротестованими векселями серії АА №0282936 та серії АА № 0282937, на підставі пункту 3 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження".

27.6 Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 31.12.2013 ВП № 32017492 (т. 42, а. с. 44-45) повернуто виконавчий напис від 18.03.2010 № 2791 про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Іллічівський олійножировий комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованості за опротестованим векселем № 753281022715 на підставі пункту 3 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження".

27.7 Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 19.12.2013 ВП № 30296484 (т. 42, а. с. 41-42) повернуто виконавчий напис від 31.10.2011 № 10523 про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Іллічівський олійножировий комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованості за опротестованим векселем від 09.09.2008 АА № 0694349 на підставі пункту 3 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження".

27.8 Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 19.12.2013 ВП № 30296585 (т. 42, а. с. 38-39) повернуто виконавчий напис від 31.10.2011 № 10522 про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Іллічівський олійножировий комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованості за опротестованим векселем від 09.09.2008 АА № 0694347 на підставі пункту 3 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження".

27.9 Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 19.12.2013 ВП № 32016952 (т. 42, а. с. 48-49) повернуто виконавчий напис від 18.03.2010 № 2789 про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Іллічівський олійножировий комбінат" на користь Відкритого акціонерного товариства "Акціонерного комерційного банку "Одеса - Банк" заборгованості за опротестованим векселем від 31.03.2006 № 753281022717 на підставі пункту 3 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження".

28. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (зі змінами та доповненнями), який був чинним на час повернення виконавчих написів нотаріусів стягувачам, Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення. 

29. Частиною п'ятою цієї норми встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

30. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 
1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 
2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. 
Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 
1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 
2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 
3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом. 

31. Судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що в розумінні приписів наведеної норми виконавчий напис нотаріуса є іншим виконавчим документом, який може бути пред'явлено до виконання повторно протягом року після його повернення стягувачу з підстав, передбачених статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження".

32. Як встановлено судом апеляційної інстанції матеріали справи не містять доказів повторного направлення Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Відкритим акціонерним товариством "Акціонерним комерційним банком "Одеса - Банк" виконавчих написів нотаріусів за опротестованими векселями до органів державної виконавчої служби в межах строку, встановленого статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (зі змінами та доповненнями). 

33. З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для включення до реєстру вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Іллічівський олійножировий комбінат" кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" за простими векселями в сумі 32 287 955,99 грн., оскільки станом на 29.02.2016 (дата звернення вказаного кредитора з грошовими вимогами до боржника) встановлений Законом України "Про виконавче провадження" строк для виконання виконавчих написів нотаріусів за опротестованими векселями, якими банк обґрунтовував свої вимоги до боржника, вже закінчився.

34. Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

35. За рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999    у справі № 1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

36. Згідно рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 № 3-рп/2001 зазначено, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

37. Разом з тим, згідно норм Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 02.06.2016, не вбачається, що цим Законом відновлюється дія виконавчих документів, строк пред'явлення яких до виконання сплив до набрання чинності цим Законом.

38. Наведена правова позиція викладена    і у    постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду  від 28.03.2018    у справі  № 905/6977/13 та від 26.07.2018 у справі  № 902/843/14.

39. Колегія суддів касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що положення частин 1, 4, 5 статті 12 та пункту 5 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ, відповідно до якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, в даному випадку не можуть бути застосовані, оскільки строк для повторного направлення Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" м. Київ до органу державної виконавчої служби виконавчих написів нотаріусів сплив ще у грудні 2014, в той час як Закон України "Про виконавче провадження" в редакції від 02.06.2016 № 1404-VІІІ набрав чинності 05.10.2016.  

40. З огляду на викладене, доводи скаржника визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими. 

41. Судом апеляційної інстанції також встановлено наступне.

41.1 15.10.2007 між Закритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Одеса-Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Щедре літо" укладено договір № 143/07 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії. 

41.2 З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між Закритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Одеса-Банк", Відкритим акціонерним товариством "Іллічивський олійножировий комбінат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Щедре літо" укладено договір застави цінних паперів від 27.06.2008 № 13/08-3. 

41.3  19.02.2013 між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Одеса-Банк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладено договір № 4/3-070 про відступлення права вимоги. За умовами цього договору Відкрите акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Одеса-Банк" передає, а Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" приймає право вимоги, і стає кредитором за договором про надання кредиту від 15.10.2007 № 143/07, та одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за основним договором.                

41.4 Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних  осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Щедре літо" м. Одеса в графі "дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення" міститься запис від 08.01.2014 "припинено  за судовим рішенням, у зв'язку з визнанням банкрутом від 18.12.2013 № 31-7/262-10-2921 Господарський суд Одеської області". 

42. Відмовляючи у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання кредиторських вимог в сумі 16  800  000 грн., що виникли на підставі договору застави цінних паперів від 27.06.2008 № 13/08-3 та договору відступлення права вимоги від 19.02.2013 № 4/3-070 суд апеляційної інстанції виходив з того, що враховуючи ліквідацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Щедре літо", згідно ухвали Господарського суду Одеської області від 18.12.2013 у справі № 31-7/262-10-2921, зобов'язання за договором про надання кредиту від 15.10.2007 № 143/07 є припиненими і, відповідно, припиненим є право застави за договором застави цінних паперів від 27.06.2008 № 13/08-3.

43. Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

44. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

45. Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

46. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про заставу" застава  -  це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору,  закону або рішення суду.

47. Згідно статті 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється в тому рахунку у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою та у разі втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави.

48. Відповідно до статті 609 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

49. Статтею 28 Закону України "Про заставу" передбачено, що застава припиняється:      з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань,  установлених законом.

50. Статтею 1 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

51. Відповідно до статті 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом.

52. З огляду на поняття застави як засобу забезпечення виконання зобов'язання, укладаючи договір застави, заставодавець бере на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета застави), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із відповідного державного реєстру. 

53. Оскільки покладення цих ризиків на особу, яка видала забезпечення, відбулося за договором, укладеним заставодавцем саме із кредитором, то всі узяті ризики слід покладати на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника. Ліквідація боржника не повинна припиняти обов'язок заставодавця із несення цих ризиків, якщо інше не передбачено договором між кредитором та заставодавцем.

54. Отже, сам факт ліквідації боржника за кредитним договором із внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором, яка не була погашена у процедурі ліквідації, не є підставою для припинення договору застави, укладеного для забезпечення виконання кредитного договору боржником, якщо до цього заставодержателем було реалізовано його право на звернення стягнення на передане в заставу майно. 

55. Всупереч вимогам закону, судом апеляційної інстанції в повному обсязі не досліджено та не встановлено наявності чи відсутності факту реалізації АТ "Дельта Банк" свого права на звернення стягнення на заставне майно за договором застави на момент ліквідації позичальника - ТОВ "Торгова компанія "Щедре літо". 

56. Окрім того, судом апеляційної інстанції не досліджено та не встановлено чи було виконано зобов'язання за кредитним договором самим позичальником - ТОВ "Торгова компанія "Щедре літо".

57. Також судом апеляційної інстанції не досліджено та не встановлено факту наявності чи відсутності самого предмета застави у заставодержателя.

58. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання кредиторських вимог в сумі 16  800  000 грн., що виникли на підставі договору застави цінних паперів від 27.06.2008 № 13/08-3 та договору відступлення права вимоги від 19.02.2013 № 4/3-070.

59. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. 

60. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону не відповідає.

61. Рішення суду має прийматися і цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі. 

62. Вказані вимоги судом апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваної постанови не були дотримані.         

63. Згідно пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній з 15.12.2017, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

64. Відповідно до частини 6 статті 310 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній з 15.12.2017, Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

65. З огляду на зазначене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального закону, статті 86 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній з 15.12.2017, неповно досліджено зібрані у справі докази, всі обставини справи в їх сукупності, а тому постанову суду апеляційної інстанції від 20.09.2018 слід скасувати в частині відмови у визнанні грошових вимог АТ "Дельта Банк" на сум 16  800  000 грн., забезпечених заставою акцій (емітент - СВАТ "Україна"), а справу № 916/80/16 в скасованій частині слід направити до Південно - західного апеляційного господарського суду на новий розгляд.

66. При новому розгляді суду необхідно з урахуванням зауважень викладених в цій постанові повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, їх належності та допустимості, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, постановити законне та обґрунтоване рішення.

67. Оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції підлягає частковому скасуванню, а справа в скасованій частині направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, то розподіл судових витрат, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, чинній з 15.12.2017, судом не здійснюється. 

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію 
АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у справі №  916/80/16 щодо розгляду кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у справі №  916/80/16 щодо розгляду кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в частині відмови у визнанні грошових вимог АТ "Дельта Банк" на сум 16  800  000 грн., забезпечених заставою акцій (емітент - СВАТ "Україна") скасувати.

3. В решті постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у справі №  916/80/16 залишити без змін.

4. Справу у скасованій частині направити на новий розгляд до Південно - західного апеляційного господарського суду 

5. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                      В.  В. Білоус

Судді                                                                                                                   Л.  Й. Катеринчук

                                                                                                                            Н.  Г. Ткаченко