Постанова
Іменем України
06 лютого  2018 року
м. Київ
справа №344/14965/13
провадження №61-29286св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:
головуючого - Висоцької В. С. (суддя - доповідач),
суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М., 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона № 618», приватне підприємство «Нивала», товариство з додатковою відповідальністю «Західбуделеватор», торгово-промислове підприємство «Карпати», про визнання зобов'язання за договором поруки припиненим, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Василишин Л. В., Максюта І. О., Мелінишин Г. П.,
 
учасники справи:
позивач - відповідач за зустрічним позовом - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк,
відповідачі - позивачі за зустрічними позовами ОСОБА_1,товариство з додатковою відповідальністю «Західбуделеватор», приватне підприємство «Нивала»,
третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона № 618»,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
1. У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,  товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона №618» (далі - ТОВ «СПМК №618»), приватного підприємства «Нивала» (далі - ПП «Нивала»), товариства з додатковою відповідальністю «Західбуделеватор» (далі - ТзДВ «Західбуделеватор»), торгово-промислового підприємства «Карпати» (далі - ТПП «Карпати»), у якому, з урахуванням уточнень позовних вимоги, просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, укладеним 22 грудня 2006 року, в розмірі 3 330 284,79 грн, яка утворилась станом на 24 жовтня 2014 року.
2. Позовна заява мотивована тим, що  за умовами кредитного договору 
від 22 грудня 2006 року, укладеного між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та 
ТОВ «СПМК №618», останнє отримало кредит у розмірі 
140 000 швейцарських франків, у подальшому кредитний ліміт було збільшено до 250 000 швейцарських франків, для купівлі обладнання зі сплатою 8,49% річних, а понад встановлений строк 16,98 %, річних з кінцевим терміном повернення до 20 грудня 2013 року.
3. Виконання умов забезпечено договорами поруки від 22 грудня 2006 року та від 30 січня 2007 року, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» та 
ПП «Нивала», ТзДВ «Західбуделеватор»), далі - ТПП «Карпати» та ОСОБА_1 із кожними окремо, за умовами яких відповідальність поручителів і боржника є солідарною, порука діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором. 
4. 08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником 
АКІБ «Укрсиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. 
2 листопада 2012 року на адресу відповідачів були направлені вимоги/претензії, які залишені без задоволення. 
5. ТОВ «СПМК №618» допустило утворення заборгованості, яка станом 
на 18 липня 2013 року становить 1 812 492,87 грн, яка в добровільному порядку сплачена не була.
6. У лютому 2014 року ОСОБА_1, ТОВ «Західбуделеватор» та 
ПП «Нивала» звернулися з зустрічними позовами, посилаючись на те, що вони виступають поручителями ТОВ «СПМК №618» за кредитним договором від 22 грудня 2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «СПМК №618», за умовами якого останнє отримало кредит у розмірі 
140 000 швейцарських франків, у подальшому кредитний ліміт було збільшено до 250 000 швейцарських франків, для купівлі обладнання зі сплатою 8,49% річних, а понад встановлений строк 16,98 %, річних з кінцевим терміном повернення до 20 грудня 2013 року. Договорами поруки встановлено, що його дія розпочинається з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язання за кредитним договором. 
7. Вважали, що банк пропустив установлений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк звернення з позовом до поручителя, оскільки 
01 листопада 2012 року на адреси поручителів було надіслано вимоги/претензії про усунення порушень за кредитним договором, а позов про стягнення заборгованості з поручителів пред'явлено лише 17 вересня 2013 року.
8. Ураховуючи наведене, просили визнати припиненими зобов'язання за договорами поруки.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ
9. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 6 жовтня 2015 року у складі судді Польської М. В. позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.
10. Стягнуто солідарно з ТОВ «СПМК №618» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 22 грудня 2006 року в сумі 3 330 284,79 грн. Стягнуто солідарно ТОВ «СПМК №618» та ПП «Нивала» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 22 грудня 2006 року в сумі 3 330 284,79 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ «СПМК №618» та ТзДВ «Західбуделеватор» на користь 
ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 22 грудня 2006 року в сумі 3 330 284,79 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ «СПМК №618» та ТПП «Карпати» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором 
від 22 грудня 2006 року в сумі 3 330 284,79 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
11. Зустрічні позови ОСОБА_1, ТзДВ «Західбуделеватор» та 
ПП «Нивала» залишені без задоволення.
12. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог 
ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з поручителя ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором мотивоване відповідальністю поручителя перед кредитором за порушення боржником своїх зобов'язань передбаченою статтями 553,554 ЦК України.
13. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про припинення договору поруки, суд першої інстанції зіслався на те, що вимога позивача до поручителя від 01 листопада 2012 року не змінювала визначеного договорами строку остаточної виплати кредиту - не пізніше 
20 грудня 2013 року, не встановлювала кредитором новий строк для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України. Суд прийшов висновку про відсутність правових підстав припинення поруки на підставі частиною четвертою статті 559 ЦК України.
14. Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 січня 
2016 року рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог 
ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «СПМК №618», ТзДВ «Західбуделеватор», 
ПП «Нивала», ТПП «Карпати» про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині зустрічного позову ТОВ «Західбуделеватор» до 
ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Укрсиббанк», треті особи: ТОВ «СПМК №618», ОСОБА_1, ПП «Нивала», ТПП «Карпати», про визнання зобов'язання за договором поруки припиненим; в частині зустрічного позову ПП «Нивала» до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Укрсиббанк», треті особи: ТОВ «Спеціалізована пересувна механізована колона №618», ОСОБА_1, ТОВ «Західбуделеватор», ТПП «Карпати», про визнання зобов'язання за договором поруки припиненим, скасовано, провадження у справі за даними позовними заявами закрито. Роз'яснено, що розгляд даних позовних вимог віднесено до юрисдикції господарських судів.
15. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 січня 
2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
16. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненими зобов'язання за договором поруки від 22 грудня 2006 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 Вирішено питання розподілу судових витрат.
17. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
18 Ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 січня 
2016 року залишено без змін.
19. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 серпня 
2017 року рішення Івано-Франківського міського суду від 06 жовтня 
2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 грудня 2006 року в сумі 3 330 284,79 грн. відмовлено.
20. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненими зобов'язання ОСОБА_1 за договором поруки, укладеним  22 грудня 2006 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 на забезпечення виконання ТзОВ «СПМК-№ 618» умов кредитним договором від 22 грудня 2006 року .
21. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що банк 01 листопада 
2012 року вимагав від поручителя ОСОБА_1 достроково повернути кредит, чим змінив строк виконання основного зобов'язання. Оскільки позов о поручителя пред'явлено лише 06 вересня 2013 року, то банк пропустив 6-місячний строк пред'явлення вимоги до поручителя, встановлений частиною четвертою статті 559 ЦК України, а відтак, порука є припиненою.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 
22. У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», просить скасувати рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2017 року та залишити в силі рішення Івано-Франківського міського суду від 06 жовтня 2015 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права.
23. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційний суд прийшов помилкового висновку про зміну визначеного кредитним договором кінцевого терміну погашення кредиту, оскільки вимога 
від 01 листопада 2012 року мала саме інформаційний характер, містила інформацію про наявність заборгованості, про перехід права вимоги за кредитним договором від ПАТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк». Банк саме пропонував поручителю сплатити заборгованість за кредитним договором.
24. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано із суду першої інстанції.
25. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 
2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
26. Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
27. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
28. У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи інших учасників справи
29. Обґрунтовуючи заперечення на касаційну скаргу, ОСОБА_1. указав, що при вирішенні спору апеляційний суд вирішили усі питання, що підлягають дослідженню, належним чином дослідили надані докази, сприяли виконанню сторонами своїх процесуальних прав та обов'язків. Встановлені судом обставини підтверджені доказами та відповідають обставинам справи.
30. Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направили.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
31. Перевіривши наведені у касаційних скаргах доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
32. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
33. Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
34. Згідно з частиною 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
35. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
36. Суд установив, що 22 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та 
ТОВ «СПМК №618» було укладено кредитний договір, за умовами якого останнє отримало кредит у розмірі 140 000 швейцарських франків, у подальшому кредитний ліміт було збільшено до 250 000 швейцарських франків, для купівлі обладнання зі сплатою 8,49% річних, а понад встановлений строк 16,98 %, річних з кінцевим терміном повернення 
до 20 грудня 2013 року.
37. Виконання умов кредитного договору забезпечено договорами поруки від 22 грудня 2006 року, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» і 
ОСОБА_1, відповідно до умов якого останній зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання умов ТОВ «СПМК №618» усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору 
від 22 грудня 2006 року в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.
38. У пункті 3.1 договору поруки встановлено, що договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язання за кредитним договором.
39. 08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «Укрсиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно до умов договору та додатку №1 до нього заборгованість ТОВ «СПМК №618» перед кредитором станом на 16 грудня 2011 року становила 
1 389 121,81 грн.
40. 01 листопада 2012 року ПАТ «Дельта Банк» на адресу поручителя направило вимогу/претензії щодо погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 610 162,89 грн. Вимога залишена без задоволення.
41. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
42. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
43. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
44. Апеляційний суд установив, що пред'являючи позов, банк просив стягнути заборгованість станом на 18 липня 2013 року, яка включає в себе всю суму неповернутого кредиту, як прострочену так і ту, строк сплати по якій не наступив. 
45. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про припинення поруки на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки письмова вимога поручителю була надіслана 01 листопада 2012 року, а з цим позовом банк звернувся тільки у 06 вересня 2013 року, тобто з пропуском 6-місячного строку визначеного частиною четвертою статті 559 ЦК України
46. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 
47. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
48. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
49. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
50. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
51. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
52. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
53. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.
54. До такого правового висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження 
№ 14-10цс18).
55. Виконання зобов'язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України).
56. Частиною другою статті 548 ЦК України встановлено, що недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
57. Тобто, за виключенням гарантії (стаття 562 ЦК України), лише дійсні вимоги можуть бути забезпечені.
58. Частинами першою, другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
59. Відповідно до частин першої і другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
60. Тобто порука є додатковим (акцесорний) способом забезпечення виконання зобов'язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов'язання.
61. Умовами договору поруки, укладеним 22 грудня 2006 року, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1, не визначено строк, після якого порука припиняється, при цьому, у пункті 3. 1 договору поруки сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язання за кредитним договором.
62. Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.
63. Направляючи справу на новий апеляційний розгляд, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 14 червня 2017 року вказав, що у письмовій вимозі 
від 01 листопада 2012 року банк не ставив питання про дострокове повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, оскільки ставив питання щодо погашення заборгованості у сумі 1 610 16289 грн, яка утворилась станом на 19 вересня 2012 року, а відтак, не змінював строк виконання основного зобов'язання.
64. Наведене залишилось поза увагою апеляційного суду.
65. Крім того, суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки тому факту, що на момент пред'явлення позову строк виконання основного зобов'язання не настав, то кредитор не позбавлений права на повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.
66. Обов'язковій перевірці підлягає встановлення дотримання позовної давності при нарахуванні штрафних санкцій щодо кожного із цих платежів.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
67. У силу положень статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, тому справу необхідно передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
68. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
69. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи апеляційним судом не встановлені, судове рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.
 
2. Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 серпня 
2017 року скасувати.
 
3. Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної  інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                         В. С. Висоцька
 
Судді                                                                                                     А. О. Лесько
 
                                                                                                      В. В. Пророк
 
        В. М. Сімоненко
 
                                                                                                            І. М. Фаловська