ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

27 листопада 2018 року 
справа №809/887/15
адміністративне провадження №К/9901/12375/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року у складі судді Гундяка В.Д. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року у складі суддів Кузьмича С. М., Гулида Р.М., Улицького В.З., у справі №809/887/15 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Державного казначейства України, про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов'язання до вчинення дій та стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В :
У лютому 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач у справі) звернувся до суду з позовом до Закарпатської митниці ДФС (далі - митний орган, відповідач у справ), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у несвоєчасному поверненні зі складів митних органів транспортного засобу - мікроавтобусу «Fiat Dukato» 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та неповерненні 4840 пачок цигарок марки «Viceroy» вартістю 41140 грн; зобов'язати відповідача повернути позивачу 4840 пачок цигарок марки «Viceroy» вартістю 41140 грн; визнати протиправними дії відповідача, які полягають у стягненні з позивача коштів за зберігання транспортного засобу на складах митних органів у сумі 7448,25 грн.
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року, позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Закарпатської митниці ДФС щодо невчасного повернення зі складів митних органів транспортного засобу марки "Fiat Dukato" 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3, належного ОСОБА_1; визнано протиправними дії Закарпатської митниці ДФС щодо нарахування коштів за зберігання транспортного засобу ОСОБА_1 на складах митних органів в сумі 7 448 (сім тисяч чотириста сорок вісім) грн. 25 коп; зобов'язано Закарпатську митницю ДФС України повернути позивачу кошти, сплачені за зберігання вказаного транспортного засобу на складах митних органів в сумі 7 448 (сім тисяч чотириста сорок вісім) грн. 25 коп. В задоволенні решти позову відмовлено.
У травні 2016 року відповідачем подана касаційна скарга на судові рішення судів попередніх інстанцій, касаційне провадження за якою відкрито ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 березня 2016 року (суддя Мороз Л.Л.), справу №809/887/15 витребувано із суду першої інстанції.
31 січня 2018 року справу №809/887/15 передано до Верховного Суду.
Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
17 березня 2014 року під час в'їзду в зону митного контролю відповідача автомобілю марки "Fiat Dukato" 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача в напрямку «виїзд» з України в спеціально виготовленому сховищі було виявлено приховані від митного контролю сигарети марки "Viceroy" загальною кількістю 4840 пачок. 
За даним фактом 17 березня 2014 року митним органом відносно позивача складено протокол про порушення митних правил №0365/30516/14, який передано на розгляд до суду.
Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 8 вересня 2014 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 483 Митного кодексу України за вчинення дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України товарів з приховуванням від митного контролю та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 41140 грн з конфіскацією цигарок та транспортного засобу.
28 жовтня 2014 року на виконання вищевказаного рішення суду сигарети марки "Viceroy" загальною кількістю 4840 пачок утилізовано у встановленому порядку, що підтверджується відповідним актом.
Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2014 року у справі за №33/777/300/2014 в порядку розгляду апеляційної скарги позивача, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, однак провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, а вилучені транспортний засіб марки "Fiat Dukato" 1989 року та сигарети марки "Viceroy" загальною кількістю 4840 пачок зазначеним судовим рішенням повернуто позивачу.
10 листопада 2014 року позивач звернувся до митного органу із заявою про повернення вилучених транспортного засобу та цигарок. 
12 листопада 2014 року митний орган листом №03.1-2-03.3-40/7547 (отриманий позивачем 18 листопада 2014 року) повідомив позивача про можливість повернення майна виключно у разі відшкодування ним витрат на збереження майна відповідно до вимог чинного законодавства України.
17 грудня 2014 року позивачу повернуто спірний автомобіль після сплати позивачем відповідно до уніфікованої митної квитанції за №033332 від 17 грудня 2014 року витрат на зберігання транспортного засобу на складі митного органу в період з 10 листопада 2014 року до 17 грудня 2014 року за 38 днів, в сумі 7448,25 грн.
ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з протиправності відмови митного органу повернути позивачу конфісковані товари у зв'язку з несплатою останнім витрат за зберігання таких товарів на митному складі, оскільки відповідні витрати, за чинним на час спірних правовідносин законодавством, обчислюються починаючи з одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про порушення митних правил, і закінчується датою видачі товарів та/або транспортних засобів власнику або вповноваженій ним особі.
Оскільки позивач із заявою про повернення йому конфіскованого майна звернувся на одинадцятий день від дня набрання законної сили відповідним судовим рішенням, то правові підстави для нарахування витрат за зберігання конфіскованого майна саме з цього дня відсутні. 
ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, доводить, що затримка у видачі транспортного засобу відбулась з вини позивача, який подав відповідну заяву із порушенням закону (без зазначення підпису та засобів зв'язку окрім пошти), що виключає вину митного органу у несвоєчасному поверненні позивачу конфіскованого майна.
Просить оскаржені судові рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. 
Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її вирішенню.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Проблемою даного спору є наявність правових підстав для нарахування витрат за зберігання конфіскованого за рішенням суду майна на митному складі. 
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
Щодо застосування норм процесуального права
Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.          
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі.
Нормативне регулювання
За змістом статті 465 Митного кодексу України конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави. Конфіскація може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, що визначаються цим Кодексом та іншими законами України. Конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення.
Пунктом 3 частини першої статті 461 Митного кодексу України в якості виду адміністративного стягнення визначено конфіскацію товарів, транспортних засобів комерційного призначення - безпосередніх предметів порушення митних правил, товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю.
Частиною третьою статті 528 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові. Якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації. Повернення грошових коштів, зазначених у цій частині, здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з державного бюджету.
Відповідно до частини першої статті 519 Митного кодексу України витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених органами доходів і зборів витрат на провадження або розгляд справи.
Частинами першою, третьою статті 520 Митного кодексу України регламентовано, що витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум, що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Наказом Міністерства фінансів України від 15 червня 2012 року №731 затверджено Порядок відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів (далі - Порядок).
За змістом пунктів 2-3 розділу ІІІ Порядку витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.
Розрахунковий строк зберігання для обчислення витрат в такому випадку обраховується, починаючи з одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про порушення митних правил, і закінчується датою видачі товарів та/або транспортних засобів власнику або вповноваженій ним особі. День видачі зі складу митного органу товарів, транспортних засобів власникам або вповноваженим особам до загального строку при обрахунку витрат не включається.
Оцінка доводів касаційної скарги
Вирішуючи проблему цього спору, Суд виходить з правильності правової оцінки обставин справи, здійсненої судами попередніх інстанцій, які дійшли обґрунтованого висновку про неправомірну відмову митного органу видати позивачу спірні товари без відшкодування витрат за їх зберігання, позаяк строк обрахування таких витрат не розпочався.
Безпідставність нарахування митним органом коштів за зберігання конфіскованого майна на митному складі та фактична сплата цих коштів позивачем обумовлюють правильність повернення цих коштів позивачу. 
Доводи митного органу про те, що несвоєчасне повернення спірного транспортного засобу відбулось з вини позивача внаслідок подання ним відповідної заяви із порушенням законодавства Суд оцінює критично з огляду на те, що зазначені підстави не були покладені в основу оскаржених дій митного органу, а відповідні доводи не були висловлені та досліджені під час судового процесу в попередніх судових інстанціях.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За змістом статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Верховний Суд, переглянувши судові рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Закарпатської митниці ДФС залишити без задоволення. 
Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року у справі №809/887/15 залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач Р.Ф.Ханова
Судді                                                                                                  І.А.Гончарова
                                                                                          І.Я.Олендер