ПОСТАНОВА
Іменем України

11 грудня 2018 року 
Київ
справа №821/541/16
адміністративне провадження №К/9901/13801/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23.05.2016 (головуючий суддя Войтович І.І.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2016 (головуючий суддя Крусян А.В., судді: Вербицька Н.В., Джабурія О.В.) 
у справі №821/541/16 за позовом ОСОБА_2 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 01.03.2016 №100290301/2016/000623/1.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.05.2016, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2016, позов задоволено. 

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач оскаржив їх у касаційному порядку. У касаційній скарзі Київська митниця ДФС просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог відповідач  посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. Так, у касаційній скарзі відповідач зазначає про необґрунтованість позовних вимог та хибність висновків судів про неправомірність рішень митного органу, оскільки документи не підтверджували заявлену митну вартість товару, а тому у митного органу були підстави для її визначення самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари, відповідно до вимог Митного кодексу України.

Ухвалою Верховного Суду від 07.12.2018 призначено попередній розгляд справи на 11.12.2018.
Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Як встановлено попередніми судовими інстанціями, міжнародне поштове відправлення (далі - МПВ) № EL038259700JP на ім'я ОСОБА_2 надійшло до зони митного контролю-місця міжнародного поштового обміну Державного підприємства спеціального зв'язку (м.Київ, пл.Вокзальна, 3).
Оператором поштового зв'язку міжнародне поштове відправлення, що надійшло в Україну на адресу ОСОБА_2 пред'явлено митному органу для здійснення митного контролю.
Відправником ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), на ім'я одержувача ОСОБА_2 надійшло поштове відправлення, яке відповідно до даних митної декларації СN 23, містило МПВ "Риболовні спінінги - 3 шт., риболовні воблери - 4 шт.", в графі "Valeur" зазначена вартість на загальну суму 14000 японських єн.
Під час митного огляду МПВ оглядовою комісією у складі двох представників оператора поштового зв'язку та посадової особи митниці встановлено, що вкладенням вищезазначеного поштового відправлення є риболовні спінінги -3 шт., риболовні воблери - 4 шт., про що поштовою службою складений акт про фактичне вкладення від 20.02.2016 та акт митного огляду від 20.02.2016.
Київська міська митниця ДФС, здійснюючи контроль за правильністю визначення позивачем митної вартості товарів, застосувала резервний метод визначення митної вартості товарів, у зв'язку з чим 01.03.2016 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за № 100290301/2016/000623/1, відповідно до якого вартість вищезазначених товарів склала 39953,00 японських єн.
Згідно пункту 31 статті 4 Митного кодексу України, міжнародні поштові відправлення - упаковані та оформлені відповідно до вимог актів Всесвітнього поштового союзу та   Правил надання послуг поштового   зв'язку листи, поштові картки, бандеролі, спеціальні мішки з позначкою "М", дрібні пакети, відправлення з оголошеною цінністю, поштові посилки, згруповані поштові відправлення з позначкою "Консигнація", відправлення міжнародної прискореної пошти "EMS", які приймаються для пересилання за межі України, доставляються в Україну або переміщуються через територію України транзитом операторами поштового зв'язку.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 6 Положення про митні декларації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450, товари, що пересилаються через митний кордон України в міжнародних поштових відправленнях, декларуються шляхом подання митному органу: 1) митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа у разі: надходження на адресу декларанта підакцизних товарів; або надходження на адресу декларанта (крім громадянина) в одній депеші від одного відправника товарів, що відповідно до Митного кодексу України та       Податкового кодексу України є об'єктами оподаткування митними платежами; або пересилання декларантом (крім громадянина) товарів, митна вартість яких перевищує суму, еквівалентну 150 євро; або надходження на адресу громадянина в одній депеші від одного відправника товарів, сумарна фактурна вартість яких перевищує суму, еквівалентну 10000 євро; або пересилання   громадянином товарів, сумарна фактурна вартість яких перевищує суму, еквівалентну 10000 євро; 2) або у випадках, не зазначених у підпункті 1 цього пункту, - уніфікованих міжнародних документів, форми   яких установлені актами Всесвітнього поштового союзу, а саме: митної декларації CN23, використання якої обов'язкове під час пересилання посилок, міжнародних згрупованих поштових відправлень з позначкою   "Консигнація" і відправлень "EMS" та можливе у разі пересилання відправлень з оголошеною цінністю.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин четвертої п'ятої статті 58 Митного кодексу України   митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.
Згідно частини першої статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
При цьому, частиною другою статті 64 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Справляння митних платежів при митному оформленні товарів, що переміщуються через митний кордон України в ручній поклажі, супроводжуваному й несупроводжуваному багажі, вантажних, міжнародних поштових та експрес-відправленнях і належать громадянам урегульована Порядком справляння митних платежів при ввезенні на митну територію України товарів   громадянами, який затверджений       Наказом Міністерства фінансів України від 22.05.2012 №581       (надалі - Порядок №581).
Згідно пункту 1.3-1.4 Порядку №581, митне оформлення товарів, що переміщуються громадянами в ручній поклажі, супроводжуваному, несупроводжуваному багажі, надходять на адресу громадян у вантажних, міжнародних, експрес- та поштових відправленнях та підлягають оподаткуванню, може бути завершено в повному обсязі лише після сплати митних платежів. Митні платежі нараховуються за ставками, що діють на день подання митної декларації, та сплачуються громадянами у валюті України. При визначенні суми митних платежів, які нараховуються за фіксованими ставками, застосовується офіційний курс валюти, визначений відповідно до статті       3-1 Митного кодексу України.
Відповідно до пункту 1.8 Порядку №581 справляння митних платежів при митному оформленні товарів, що переміщуються громадянами здійснюється шляхом прийняття, зокрема, оглядового розпису М15 за формою, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно абзацу "б" пункту 2.3 Порядку №581 у разі надходження на адреси громадян товарів, сумарна фактурна вартість яких не перевищує 10000 євро, за оглядовим розписом М15, митною декларацією М16, квитанцією МД-1 відповідно нараховується ввізне мито за ставкою в розмірі 10 відсотків сумарної фактурної вартості товарів та податок на додану вартість. При цьому базою оподаткування є частина сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 150 євро.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем через мережу Інтернет було замовлено з Японії товар (риболовні спінінги - 3 шт., риболовні воблери -4 шт.), платіж за який проводився електронним засобом платежу.
На підтвердження митної вартості товару позивачем надавались відповідачу копія митної декларації від 16.02.2016 країни відправлення, копію виписки по картці ПриватБанку від 11.03.2016, відповідно до якої перераховано кошти на адресу (Универмаг:PayPal Samuriji E) в сумі 123,87 доларів США.
Відповідно до пунктів 1, 3-4 статті 368 Митного кодексу України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Крім іншого, під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для сумніву під час визначення митної вартості товару стала розбіжність проаналізованої цінової інформації на подібні товари в мережі Інтернет, зокрема, на сайті міжнародної торгівлі при продажі з Японії www.rakuten.co.jp та виявлено невідповідність відомостей щодо вартості оцінюваних товарів. Проте, судами з'ясовано, що даний сайт не є інтернет-магазином, а є інтернет-майданчиком для розміщення пропозицій різними продавцями.

Відповідно до частини 7 статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Суди обґрунтовано дійшли висновку, що на підставі норм права та фактурної вартості наявного в МПВ товару у розмірі 14000 японських єн (123,87 доларів США), відповідачем неправомірно визначено позивачу митну вартість товару у сумі 1646,88 грн. (мито - 514, 65грн., ПДВ - 1132,23грн.).
Суд касаційної інстанції зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості придбаного позивачем товару від рівня митної вартості іншого товару не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару.
Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Згідно з частиною третьою статті 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, у тому числі, щодо надання декларантом митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості товару, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню, суд погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо протиправності оскаржуваних рішень відповідача.

Частиною першою-другою статті 77 КАС України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв'язку з цим суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного рішення митниці про коригування митної вартості.
          
За правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23.05.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Т.М. Шипуліна 
Судді Верховного Суду