Постанова
Іменем України
 
06 лютого 2019 року
м. Київ
 
справа № 366/726/17
 
провадження № 61-32415св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,                Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»,
відповідач - ОСОБА_3, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на рішення Апеляційного суду Київської області, у складі колегії суддів: Білоконь О. В., Верланова С. М., Савченка С. І., від 27 липня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог
У березні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.
Позовна заява ТОВ «Кредекс Фінанс» мотивована тим, що 29 травня          2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, за яким ОСОБА_3 отримала кредит у сумі 24 093, 00 долари США для придбання автомобіля та взяла на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі у строк                  до 29 травня 2015 року зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу ОСОБА_3 передала у заставу автомобіль марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1. Додатковою угодою № 1 від 03 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11352736000          від 29 травня 2008 року сторонами зменшено розмір ануїтетного платежу, збільшено строк повернення кредиту до 29 травня 2017 року. 20 квітня     2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсиббанк» відступило на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу. У зв'язку з неналежним виконання умов договору у відповідача станом на 27 грудня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 239 545, 44 грн. ТОВ «Кредекс Фінанс» не може реалізувати своє право на продаж предмету застави через те, що відповідач не забезпечує доступ до автомобіля, чим не виконує умови договору, автомобіль з усім приладдям (комплектом ключів, з державними номерними знаками, свідоцтвом про реєстрацію) знаходиться у відповідача.
Посилаючись на викладені обставини, ТОВ «Кредекс Фінанс» просило суд звернути стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості у розмірі 205 000, 00 грн, шляхом продажу автомобіля марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1, та укладення від імені ОСОБА_3          ТОВ «Кредекс Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, а також витребувати спірний автомобіль у відповідача.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Іванківського районного суду Київської області, у складі судді Гончарука О. П., від 15 травня 2017 року задоволено позовні вимоги              ТОВ «Кредекс Фінанс». У рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу                 № 11352736000 від 29 травня 2008 року звернуто стягнення на            предмет застави у рахунок погашення заборгованості за договором у розмірі 205 000, 00 грн шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені ОСОБА_3 ТОВ «Кредекс Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Надано (визнано) право ТОВ «Кредекс Фінанс» підписувати від імені ОСОБА_3 договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем, з наданням права (повноваження) вчиняти від імені ОСОБА_3 усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, у тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду. Витребувано у          ОСОБА_3 спірний автомобіль, який знаходиться у неї або інших осіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу, номерні знаки НОМЕР_1 та передано їх представнику ТОВ «Кредекс Фінанс». Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що до позивача після укладення договору факторингу перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу                         № 11352736000 від 29 травня 2008 року. Враховуючи наявну у позичальника заборгованість, ТОВ «Кредекс Фінанс» має право вимагати звернення стягнення на предмет застави у спосіб, визначений умовами договору.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 27 липня 2017 року скасовано рішення Іванківського районного суду Київської області                   від 15 травня 2017 року та ухвалено нове рішення, яким ТОВ «Кредекс Фінанс» відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Кредекс Фінанс». Висновки місцевого суду здійснені без врахування заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, яка подана 25 квітня 2017 року у запереченнях на позовну заяву. Розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем, ґрунтується на припущеннях. Матеріли справи не містять доказів про оцінку предмету застави станом на час пред'явлення позову до суду. Крім того, позивач не довів факту належності йому права вимоги за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11352736000 від 29 травня 2008 року. Також судом безпідставно стягнуто з відповідача 3 % річних.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У серпні 2017 року ТОВ «Кредекс Фінанс» подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Апеляційного суду Київської області від 27 липня 2017 року та залишити в силі рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що висновки суду апеляційної інстанції не відповідають обставинам справи та зібраним письмовим доказам. Апеляційним судом повно і всебічно не з'ясовано обставини справи. При вирішенні спору по суті апеляційний суд безпідставно звільнив відповідача від цивільно-правової відповідальності за невиконання кредитного зобов'язання та неправомірно вказав про недоведеність факту належності заявнику права вимоги за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11352736000 від 29 травня    2008 року.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року       № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
30 січня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом                    ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, за касаційною скаргою ТОВ «Кредекс Фінанс» на рішення Апеляційного суду Київської області від 27 липня 2017 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Відзиву на касаційну скаргу не подано 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що 29 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11352736000. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 24 093, 00 долари США для придбання автомобіля та взяла на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі у строк до 29 травня 2015 року зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом. 
З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу ОСОБА_3 передала у заставу автомобіль: тип ТЗ - легковий універсал, марка «КІА», модель «СЕЕD», рік випуску - 2008, номер кузова: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, ринковою вартістю 205 000, 00 грн, який належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 505 від 19 травня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобі серії НОМЕР_3, виданого 27 травня   2008 року.
Додатковою угодою № 1 від 03 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11352736000          від 29 травня 2008 року сторонами зменшено розмір ануїтетного платежу до 385, 00 доларів США (пункт 2.1) та збільшено строк повернення кредиту до 29 травня 2017 року (пункт 2).
Рішенням загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року                   АКІБ «УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк».
Судом першої інстанції встановлено, що 20 квітня 2012 року                         ПАТ «УкрСиббанк» (клієнт) та ТОВ «Кредекс Фінанс» (фактор) уклали договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11352736000 від 29 травня 2008 року.
На підставі вказаного договору до TOB «Кредекс Фінанс» перейшло право вимоги, що виникло з договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11352736000 від 29 травня 2008 року.
Обтяження на вищевказаний автомобіль було зареєстровано                        ПАТ «УкрСиббанк».
Через неналежне виконання умов договору у відповідача, за розрахунками позивача, станом на 27 грудня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 239 545, 44 грн, яка складається з: 127 252, 65 грн - заборгованість за основним зобов'язанням, 620, 86 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 107 740, 88 грн - заборгованість за відсотками на дату подачі позову, 3 831, 05 грн - три відсотки річних від прострочення суми кредиту.
Із зазначеним розрахунком місцевий суд не погодився, оскільки нарахування позивачем трьох відсотків річних не відповідає положенням ЦК України, а розмір відсотків за користування кредитними коштами визначений кредитним договором, у зв'язку з чим місцевий суд зменшив заборгованість відповідача на 3 831, 05 грн. Крім того, позивачем при проведенні розрахунку не враховано, що 28 травня 2012 року відповідачем було сплачено черговий платіж за травень місяць 2012 року у сумі                385, 00 доларів США, що становить 3 077, 11 грн і підтверджується квитанцією № 86  від 28 травня 2012 року, а тому розмір заборгованості також було зменшено на вищевказану суму.
Суд першої інстанції, за вказаних обставин, дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 27 грудня 2016 року становить 232 637, 28 грн.
Апеляційний суд, ухвалюючи нове рішення у справі, вказав про те, що на підставі заяви про застосування позовної давності кредитна заборгованість за тілом кредиту та процентами підлягає стягненню за останні календарні три роки перед зверненням кредитора до суду. До стягнення з відповідача може підлягати кредитна заборгованість, з врахуванням наданого позивачем розрахунку, однак за період з 09 березня 2014 року                         по 27 грудня 2016 року. Разом з цим, апеляційний суд вказав, що заявлена позивачем ринкова вартість автомобіля не може бути взята до уваги, оскільки не підтверджується звітом чи іншим належним доказом.                  За відсутності реальної оцінки предмету застави на час звернення на нього стягнення неможливо достовірно встановити у рахунок погашення якого розміру заборгованості звертається стягнення та який розмір заборгованості залишиться після такого звернення стягнення на предмет застави. Обґрунтовуючи недоведеність наявності у TOB «Кредекс Фінанс» права вимоги до відповідача, апеляційний суд зазначив, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що до            ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшло право вимоги саме за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу                          № 11352736000 від 29 травня 2008 року, укладеним ПАТ «УкрСиббанк»            з ОСОБА_3 Апеляційний суд встановив, що копія витягу з додатку № 1 до договору факторингу не містить підпису, реквізитів та печатки сторони договору факторингу, договір факторингу поданий до суду у копії, яка не була завірена місцевим судом.
Позиція Верховного Суду
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої           статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини третьої статі 10 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом(частина четверта      статті 10 ЦПК України, 2004 року).
Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Крім того, відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.
Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (частина друга статті 64 ЦПК України, 2004 року).
Пред'являючи позов, позивач зазначав, що згідно з договором факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року до нього перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11352736000 від 29 травня 2008 року й на підтвердження своїх доводів надав копії документів, які стосуються предмета позову і які районний суд прийняв як належні докази у справі. Відповідач не скористалась своїм правом на заявлення клопотання щодо витребування оригіналів письмових доказів і лише під час апеляційного перегляду справи висловила свої зауваження щодо ненадання оригіналів документів, які стосуються предмета позову. 
За правилами статті 301 ЦПК України, 2004 року, суддя-доповідач з'ясовує обставини, на які посилаються сторони та інші особи, які беруть участь у справі, як на підставу своїх вимог і заперечень; за клопотанням сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача (пункти 3, 6 частини першої статті 301 ЦПК України, 2004 року). 
Таким чином, вказуючи на те, що надані позивачем на підтвердження своїх вимог документи, зокрема копія договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року та копія витягу з додатку № 1 до нього, є неналежними та недопустимими доказами у справі, суд апеляційної інстанції, не вжив заходів щодо витребування оригіналів цих документів не роз'яснив позивачеві його право на подання завірених відповідно до чинного законодавства копій цих доказів або надання суду оригіналів для огляду у судовому засіданні. 
Факторинг є одним із випадків відступлення права вимоги (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 
2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, з прийняттям на себе ризику виконання таких вимог і прийом платежів.
У статті 1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Зі змісту частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України,                      статті 350 Господарського кодексу України та частини п'ятої статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» слідує, що фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.
Колегія суддів вважає, що висновок суду про недоведеність переходу            на підставі договору факторингу від 20 квітня 2012 року                                         від ПАТ «УкрСибанк» до ТОВ «Кредекс Фінанс» права вимоги за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу                         № 11352736000 від 29 травня 2008 року є таким, що не відповідає вимогам ЦПК України щодо оцінки доказів.
Крім того, правильно зазначивши про необхідність застосування наслідків спливу позовної давності до частини заявлених позивачем вимог та визначення суми заборгованості за період з 09 березня 2014 року                         по 27 грудня 2016 року, апеляційний суд дійшов неправильного висновку про повну відмову у задоволенні позовних вимог.
Відсутність ринкової оцінки предмета застави на момент звернення стягнення на нього не може бути підставою для відмови заставодержателю у задоволенні його вимог. Реальна вартість реалізації предмета застави має бути визначена на момент його реалізації.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи нове рішення у справі, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову з підстав необґрунтованості позовних вимог і недоведеності факту належності позивачу права вимоги за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11352736000 від 29 травня      2008 року.
Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
За таких обставин, оскільки апеляційним судом неправильно проведено оцінку доказів у справі, ухвалено рішення, яке не можна вважати обґрунтованим, суд касаційної інстанції вважає, що рішення апеляційного суду в силу вимог статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
При новому розгляді справи суду необхідно об'єктивно дослідити вказані в цій постанові докази у сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо.
Керуючись статтями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задовольнити частково.
Рішення Апеляційного суду Київської області від 27 липня 2017 року скасувати.
Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.  
 
Головуючий | Д. Д. Луспеник
Судді | Б. І. Гулько
| Є. В. Синельников
| С. Ф. Хопта
| Ю. В. Черняк