ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2018 року
м. Київ
справа № 643/12347/15-к
провадження № 51-2841км18
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                                                 ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
засудженого
(у режимі відеоконференції)                  ОСОБА_5 ,                             
прокурора                                                   ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу з доповненнями до неї засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015220470003140, щодо 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.
Короткий зміст судових рішень, оскарженого рішення та встановлені обставини
За вироком Московського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2015 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,  а на підставі ст. 75 КК  звільнено від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки, і відповідно до ст. 76 цього Кодексу покладено  виконання обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти вказану інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. 
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 2063,12 грн та 2000 грн відповідно.
Судом ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні повторно за обставин, викладених у вироку, крадіжки, поєднаній із проникненням у житло. 
Як установив суд, 6 липня 2015 року о 13:00 ОСОБА_8 проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав належне ОСОБА_7 майно на загальну суму 7401 грн.
Ухвалою від 11 липня 2017 року Апеляційний суд Харківської області, керуючись п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК залишив без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про поновлення процесуального строку на подачу апеляційної скарги на вказаний вирок.
Вимоги касаційної скарги і узагальненні доводи особи, які її подала
У касаційній скарзі з доповненнями до неї, як убачається з їх змісту,  засуджений ОСОБА_5 порушує питання про скасування на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в цьому суді. Суть доводів скаржника зводиться до незгоди з вироком й того, що строк на апеляційне оскарження згаданого рішення він пропустив із поважних причин, однак суд апеляційної інстанції залишив це поза увагою та необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку. 
            Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
 
Позиції учасників судового провадження
            У суді касаційної інстанції засуджений підтримав касаційну скаргу; прокурор заперечив обґрунтованість касаційних вимог.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі й у доповненнях до неї , колегія суддів дійшла висновку, що скарга засудженого не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Відповідно до правил ч. 1 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки після їх перегляду в апеляційному порядку. Натомість у цьому кримінальному провадженні вирок у зазначеному порядку не переглядався. Тому доводи засудженого про незаконність постановленого щодо нього вироку місцевого суду не можуть бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
У п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК установлено, що апеляційну скаргу, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подано на вирок суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. 
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений КПК, також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. 
            Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими фактичними даними.
 За матеріалами кримінального провадження, вирок Московського районного суду м. Харкова було ухвалено та проголошено 29 жовтня 2015 року в присутності засудженого ОСОБА_5 , після чого останньому роз`яснено строк та порядок оскарження  судового рішення. Крім того, у самому вироку зазначено, що його може бути оскаржено до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення, протягом 30 днів із дня його проголошення. При цьому ОСОБА_5 30 жовтня 2015 року отримав копію вироку, про що свідчить розписка, написана власноруч засудженим (а. с. 40).
У встановлений законом строк засуджений, котрий не був під вартою, вироку не оскаржив, апеляційну скаргу подав прокурор, який надалі від неї відмовився.  
Клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу на зазначений вирок засуджений подав лише 26 квітня 2017 року, тобто зі значним пропуском установленого законом строку. 
Згідно з даними, відображеними на носії інформації, на якому за допомогою технічного засобу зафіксовано перебіг судового засідання в апеляційному суді, засуджений, мотивуючи причини пропуску вказаного строку, посилався на побоювання наслідків розгляду апеляційної скарги прокурора, а також на незадовільний стан свого здоров`я. Проте на підтвердження цього факту ОСОБА_5 не надав суду жодних  документів. 
За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений, маючи  можливість упродовж передбаченого законом строку реалізувати своє право на апеляційне оскарження вироку, не зробив цього без  поважних причин.
Таким чином, 11 липня 2017 року апеляційний суд, відмовивши в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку апеляційного оскарження вироку від 29 жовтня 2015 року, діяв відповідно до приписів статей 113, 116, 117, п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК у їх взаємозв`язку.
Ухвала апеляційного суду не суперечить вимогам ст. 370 КПК.
Переконливих доводів на спростування зазначених висновків апеляційного суду в касаційній скарзі та доповненнях до неї не міститься, а сама по собі незгода з вироком після того, як минув значний час з моменту його постановлення, й прийняття 17 жовтня 2016 року Шевченківським районним судом Харківської області рішення про скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбування призначеного йому за цим вироком покарання не є такими обставинами, що ставлять під сумнів законність оспорюваної ухвали.
Істотних порушень норм права, які були би безумовними підставами для скасування  оскарженого судового рішення під час перевірки провадження в порядку касаційної процедури, не встановлено.
Тому подану засудженим касаційну скаргу з доповненнями до неї слід залишити без задоволення.
            Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, п. 15 розділу XI «Перехідні положення КПК (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), колегія суддів
у х в а л и л а:
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2017 року, якою ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вироку Московського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2015 року щодо нього, залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 – без задоволення. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

   ОСОБА_2                               ОСОБА_1                                ОСОБА_3