П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
30 січня 2019 року 
м. Київ 
 
Справа № 826/12003/16
Провадження № 11-1252апп18
 
ВеликаПалата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Князєва В. С.,
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., 
Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
 
розглянула в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_8 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Ірклієнко ЮрійПетрович, Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», про стягнення шкоди
 
за касаційною скаргою представника ОСОБА_8 - ОСОБА_10 на ухвалу Окружного адміністративного 
суду міста Києва від 12 січня 2018 року (суддя Власенкова О. О.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року (судді Ісаєнко Ю. А., Земляна Г. В., Сорочко Є. О.),

У С Т А Н О В И Л А :
 
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
 
1. У серпні 2016 року ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом, в якому просила: визнати незаконними рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) щодо відмови в своєчасному відшкодуванні гарантованої суми коштів карткового/депозитного рахунку та депозитного вкладу банку від 29 січня та 11 лютого 2016 року; стягнути з відповідача відшкодування гарантованих сум за цими договорами (89 112,00 грн та 92 401,00 грн відповідно), а також 7 232,00 грн матеріальних збитків внаслідок несвоєчасного відшкодування цих сум. Позивач неодноразово уточнював, доповнював позовні вимоги. Згідно з останніми уточненнями позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 27 595,00 грн у зв'язку з простроченням виплати гарантованої суми відшкодування за депозитними вкладами у 2015 та 2016 роках, а також стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну протиправними діями/бездіяльністю.
 
2. Позов мотивовано тим, що відповідачем порушено право позивача як вкладника банку на своєчасне отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду у разі його ліквідації, що спричинило матеріальні збитки для позивача.
 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
 
3. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2018 року провадження у справі закрито.
 
4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2018 року залишено без змін.
 
5. Судові рішення мотивовані тим, що спір у цій справі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
 
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
 
6. Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, представником 
ОСОБА_8 - ОСОБА_10 подано касаційну скаргу, в якій він посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права. 
 
7. У касаційній скарзі представника ОСОБА_8 - ОСОБА_10 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
8. Заперечення від відповідача не надходило.
 
Рух касаційної скарги
 
9. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою 
від 18 квітня 2018 року відкрив провадження за касаційною скаргою представника позивача.
 
10. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою 
від 23 жовтня 2018 року справу № 826/12003/16 передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
 
11. ВеликаПалата Верховного Суду ухвалою від 07 листопада 2018 року прийняла до розгляду цю справу та призначила її до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.
 
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
 
12. ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої протиправними діями/бездіяльністю відповідача внаслідок прострочення виплати гарантованої суми відшкодування за депозитними вкладами у 2015 та 2016 роках.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
Релевантні джерела права й акти їх застосування
 
13. Статтею 56 Конституції України встановлено, щокожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
 
14. Згідно із частиною першою статті 2 КАС (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
 
15. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
 
16. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
 
17. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС (у чинній редакції), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
 
18. Частиною першою статті 6 КАС встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
 
19. За правилами частини другої статті 21 КАС вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
 
20. Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.
 
21. Згідно з частиною другою статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
 
22. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. 
 
23. За змістом статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
 
24. Згідно з частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
 
25. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, визначеними частиною другою статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», серед яких, зокрема, ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників.
 
26. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
 
27. Статтею 1167 ЦК визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.
 
28. За правилами статті 1173 ЦК шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
 
29. Частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
 
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанції
 
30. У касаційній скарзі представник позивача зазначає, зокрема, що спір у цій справі належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
 
31. ВеликаПалата Верховного Суду не погоджується з доводами касатора щодо поширення на спірні правовідносини юрисдикції адміністративних судів.
 
32. На думку ВеликоїПалати Верховного Суду, аналіз зазначених вище правових норм свідчить про те, що справа за позовом ОСОБА_8 до Фонду про відшкодування шкодипідлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки ці вимоги не пов'язані з вимогою вирішити публічно-правовий спір.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
33. Викладені у касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій не підтвердилися під час перегляду справи Великою Палатою Верховного Суду.
 
34. Суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права, прийнявши законні та обґрунтовані судові рішення.
 
35. За правилами частини першої статті 350 КАС (у чинній редакції) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
 
Висновки щодо розподілу судових витрат
 
36. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС (у чинній редакції) якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
37. ОскількиВелика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
 
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 КАС (у чинній редакції), Велика Палата Верховного Суду
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_10 залишити без задоволення.
 
2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач | | В. С. Князєв
Судді: | | |
| Н. О. Антонюк | | Н. П. Лященко
| С. В. Бакуліна | | О. Б. Прокопенко
| В. В. Британчук | | Л. І. Рогач
| Д. А. Гудима | | І. В. Саприкіна
| В. І. Данішевська | | О. М. Ситнік
| О. С. Золотніков | | В. Ю. Уркевич
| О. Р. Кібенко | | О. Г. Яновська
| Л. М. Лобойко | |