Постанова
Іменем України
 
10 грудня 2018 року
м. Київ
 
справа № 556/2094/17
провадження № 61-42552св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Штелик С. П.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідач - Вище професійне училище № 29 смт. Володимирець,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 22 березня 2018 року у складі судді Котик Л. О. та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 12 липня 2018 року у складі колегії суддів: Бондаренко Н. В., Ковальчук Н. М., Гордійчук С. О.,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Вищого професійного училища № 29 смт. Володимирець (далі - ВПУ № 29 смт. Володимирець) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позовна заява мотивована тим, що наказом від 31 серпня 2009 року № 49 він був прийнятий на роботу на посаду викладача за контрактом ВПУ № 29 смт. Володимирець, тобто з ним було укладено строковий трудовий договір терміном на один рік. У подальшому термін дії контракту щорічно продовжувався, останній раз у 2014 році.
Надалі контракт не продовжувався, що відповідно до статті 39-1 КЗпП України свідчить про те, що трудовий договір укладено з ним на невизначений строк.
Позивач зазначав, що на порушення вимог чинного законодавства, наказом від 22 листопада 2017 року № 79-к його незаконно звільнено з посади викладача в зв'язку із закінченням терміну дії контракту за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.
З наведених підстав ОСОБА_4 просив скасувати наказ директора ВПУ № 29 смт. Володимирець від 22 листопада 2017 року № 79-к про його звільнення з посади викладача за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, поновити його на посаді викладача та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 22 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що після закінчення строку дії, укладеного між ВПУ № 29 смт. Володимирець та ОСОБА_4 контракту від 21 червня 2016 року він за згодою сторін не продовжувався та на новий строк не укладався.
Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 12 липня 2018 року рішення місцевого суду залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, надав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що трудовий договір був переукладеним декілька разів, а тому є таким, що укладений на невизначений строк; оскільки позивача було звільнено через три місця після закінчення терміну дії контракту, відповідач цим ствердив факт того, що дія трудового договору продовжена на невизначений строк.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Суд встановив, що ОСОБА_4 наказом від 31 серпня 2009 року № 49 був прийнятий на роботу на посаду викладача за контрактом ВПУ № 29 смт. Володимирець.
У подальшому між позивачем та дирекцією ВПУ № 29 смт. Володимирець контракт переукладався щороку та 21 червня 2016 року між ВПУ № 29 смт. Володимирець та ОСОБА_4 було укладено контракт строком дії з 21 червня 2016 року до 30 серпня 2017 року, згідно з яким позивач призначався на посаду викладача.
Відповідно до пункту 6.2 умов вказаного контракту, він припиняється, в тому числі, після закінчення строку його дії.
Пунктом 6.4 контракту передбачено, що за два тижні до закінчення строку чинності контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий строк.
Позивач був поновлений на роботі на підставі рішення суду наказом від 09 листопада 2017 року (а. с. 7).
Після поновлення на роботі, 22 листопада 2017 року наказом директора ВПУ № 29 смт. Володимирець № 79-к ОСОБА_4 звільнено з посади викладача 30 серпня 2017 року, в зв'язку із закінченням терміну дії контракту, за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України. З цим наказом позивач ознайомлений, що підтверджено його особистим підписом.
Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Сфера застосування контакту визначається законами України.
Згідно із частиною другою статті 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Відповідно до статті 54 Закону України «Про освіту» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, у тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.
Згідно з пунктом 10 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170, у контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов'язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов'язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.
Встановивши, що після закінчення строку дії, укладеного між ВПУ № 29 смт. Володимирець та ОСОБА_4 контракту від 21 червня 2016 року він за згодою сторін не продовжувався та на новий строк не укладався, суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Доводи касаційної скарги про те, що трудовий договір з ОСОБА_4 укладений на невизначений строк виходячи з неодноразового переукладення відповідачем з ним контракту на новий строк не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до статті 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк лише за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23 КЗпП України.
Оскільки за характером роботи, а саме в зв'язку з неможливістю відповідача передбачити кількість студентів за певною спеціальністю та необхідність відповідної кількості викладацького складу на кожний навчальний рік, трудові відносини між сторонами не можуть бути встановлені на невизначений строк. Переукладання строкового трудового договору у випадках, що підпадають під дію частини другої статті 23 КЗпП України, не має наслідком набуття трудовим договором характеру безстрокового чи укладеного на невизначений строк.
Крім того, вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін, однак будь-які дані про звернення ОСОБА_4 до відповідача з пропозицію укладення контракту на довший термін або безстрокового трудового договору в матеріалах справи відсутні.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, які на думку заявника мають істотне значення для вирішення справи, разом з тим вони були предметом перевірки і оцінки судами першої та апеляційної інстанцій. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 22 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 12 липня 2018 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: | С. Ю. Мартєв     А. О. Лесько     С. П. Штелик