Постанова
Іменем України
30 січня 2019 року
м. Київ
справа № 459/7444/17
провадження № 61-46459св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого  -            Висоцької В. С.,
суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М. (суддя-доповідач),    Фаловської І. М., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_2, 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Україна»,
розглянув у порядку спрощеного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Україна» на постанову  Апеляційного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Болотова Є. В., Щербенко А. С.,
ВСТАНОВИВ:
1.   Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, який уточнив під час судового розгляду, та в якому остаточно просив визнати незаконним та скасувати накази відповідача від 23 березня 2017 року № 28-ОД,                       від 6 квітня 2017 року № 35-ОД, від 10 травня 2017 року № 47-ОД про відсторонення його від роботи; стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 6 квітня по 5 липня 2017 року в розмірі 30 357 грн та моральну шкоду в розмірі 200 000 000 грн.
В обґрунтування позову зазначав, що він працював у Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Україна» (далі - ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна») на посаді звукорежисера служби звукорежисерів відділу виробництва технічного департаменту операційної дирекції.
23 березня 2017 року він відмовився розписатися в журналі інструктажів з техніки безпеки, оскільки навчання та перевірка знань з питань охорони праці не відбувалися з 2009 року  Після вказаної відмови, роботодавцем було складено припис  від 23 березня 2017 року № 8 про заборону йому у виконанні робіт, а наказом від 23 березня 2017 року № 28-ОД його відсторонено від роботи, але 24 березня 2017 року наказом № 29-ОД знову допущено до роботи.
5 квітня 2017 року з порушенням законодавства були проведені навчання на виконання наказу від 27 лютого 2017 року № 23-ОД «Про проведення щорічного навчання та перевірки знань з питань охорони праці і безпечного ведення робіт», тому 6 квітня 2017 року він відмовився проходити перевірку знань, оскільки  склад комісії з перевірки знань не відповідав вимогам законодавства.
Також позивач повідомив керівництво про те, що 23 лютого 2017 року він пройшов навчання і перевірку знань з питань охорони праці та отримав відповідне посвідчення, яке дійсне до 23 лютого 2018 року, у іншій установі, однак, наказом від 6 квітня 2017 року № 35-ОД його було відсторонено від роботи. Незважаючи на відсторонення, він щодня з'являвся на роботу та подавав заяви про допуск до роботи, які залишалися без задоволення.
10 травня 2017 року відповідачем був виданий ще один наказ № 47-ОД про його відсторонення від роботи, з яким він ознайомлений не був.
Враховуючи викладене, вважав своє відсторонення від роботи незаконним, а його період - вимушеним прогулом, який відбувався з                       6 квітня 2017 року по дату звільнення - 5 липня 2017 року, і підлягає оплаті.
Зазначив, що відсторонення його від роботи та невиплата заробітної плати, порушили його законні праві та призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
8 червня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва ухвалив рішення, яким відмовив у задоволенні позову. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що роботодавець неодноразово запрошував ОСОБА_2 пройти перевірку знань з питань охорони праці, проте позивач ухилявся. Тому відсторонення його від роботи відповідає положенням трудового законодавства. Виплата заробітної плати в період відсторонення працівника від роботи є правом роботодавця. Позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди є похідною від вимог про визнання незаконними наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому в її задоволенні також відмовлено.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
25 вересня 2018 Апеляційний суд м. Києва скасував рішення Святошинського районного суду міста Києва від 8 червня 2018 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу від 10 травня 2017 року № 47-ОД, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та ухвалив у цій частині нове судове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнив частково. Визнав незаконним наказ від 10 травня 2017 року № 47-ОД про продовження строку відсторонення від роботи ОСОБА_2 Стягнув з ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» на користь позивача середній заробіток за час простою у розмірі 7 589 грн 79 коп. (сума зазначена без вирахування обов'язкових платежів), а також судовий збір у дохід держави у сумі 3 200 грн. В іншій частині рішення суду залишив без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідач після видання наказу від 6 квітня 2017 року № 35-ОД про відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати, зобов'язаний був призначити повторне його навчання та перевірку його знань з охорони праці. Оскільки в порушення частини 7 статті 18 Закону України «Про охорону праці» протягом місяця відповідачем таке навчання та перевірка знань призначена не була, а наказом від 10 травня 2017 року був продовжений строк відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати, чим були порушені його трудові права, то заробітна плата за цей час простою підлягає стягненню у повному розмірі.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
25 жовтня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просило скасувати постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року в частині позовних вимог про визнання незаконним і скасування наказу від 10 травня 2017 року                      № 47-ОД, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу; компенсувати відповідачу судові витрати за рахунок держави і залишити у цій частині в силі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 8 червня 2018 року про відмову у задоволенні позовних вимог.
У іншій частині судові рішення не оскаржуються.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що 6 квітня 2018 року результат перевірки знань позивача з охорони праці встановлено не було, оскільки він відмовився від проходження такої перевірки. Тому у роботодавця були відсутні підстави для виконання вимог частини 7 статті 18 Закону України «Про охорону праці», яка передбачає необхідність проведення повторного навчання та перевірки знань у місячний строк у разі виявлення незадовільних знань працівника. 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
Позивач у своєму відзиві вважає рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, а висновки Апеляційного суду міста Києва щодо оцінки наказів від 25 вересня 2017 року № 13-ОД та  від 10 травня 2017 року № 47-ОД як незаконних - такими, що відповідають вимогам матеріального права. Наводить доводи, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судом встановлено, що з 1 вересня 2009 року ОСОБА_2 працював у  технічному департаменті ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» на посаді звукорежисера служби аудіо і відео монтажу відділу забезпечення ефіру.
27 лютого 2017 року ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» видало наказ       № 23-ОД «Про проведення щорічного навчання та перевірки знань з питань охорони праці і безпечному веденню робіт», з яким позивач ознайомився 30 березня 2017 року. Затвердженим планом-графіком                       від 28 лютого 2017 року проведення навчання працівників, які займають посаду звукорежисера, призначено на 5 квітня 2017 року, а перевірку знань - на 6 квітня 2017 року.
Через відмову ОСОБА_2проходити повторний інструктаж з питань охорони праці за перше півріччя 2017 року, начальник служби охорони праці 23 березня 2017 року видав припис № 8 про заборону позивачу виконувати роботи звукорежисера до проходження повторного інструктажу з питань охорони праці на робочому місці. Того ж дня роботодавцем проведено зустріч з ОСОБА_2, на якій він знову відмовився проходити повторний інструктаж з питань охорони праці. Враховуючи таку відмову, ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» видало наказ від 23 березня 2017 року № 28-ОД про відсторонення без збереження заробітної плати ОСОБА_2 від роботи звукорежисера з 16 год. 00 хв. 23 березня 2017 року до дати проходження ним повторного інструктажу з питань охорони праці. 
Наказом ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» від 24 березня 2017 року                   № 29-ОД ОСОБА_2 допущено до роботи звукорежисера та розпочато здійснення нарахування заробітної плати, оскільки в той день за його ж зверненням він пройшов навчання та інструктаж з питань пожежної безпеки та охорони праці за перше півріччя 2017 року.
У зв'язку з відмовою ОСОБА_2 проходити перевірку знань з питань охорони праці, наказом ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» від 6 квітня                 2017 року № 35-ОД його відсторонено від роботи звукорежисера з 6 квітня 2017 року до дати проходження повторного навчання та перевірки знань з питань охорони праці. Відсторонення здійснено без збереження заробітної плати та в подальшому продовжено на підставі наказу від 10 травня                2017 року №47-ОД, оскільки ОСОБА_2 не виявив наміру пройти повторне навчання та перевірку знань з питань охорони праці.
У період з 15 травня 2017 року по 25 травня 2017 року позивач звертався до роботодавця із доповідною запискою з вимогою проведення службового розслідування щодо порушень трудового законодавства, скасування наказів про відсторонення від роботи, здійснення виплати заробітної плати, проведення навчання з питань охорони праці, перевірки знань.
Враховуючи викладені звернення, на 16 та 17 травня 2017 року відповідачем були призначені ОСОБА_2 навчання та перевірка знань з питань охорони праці, про що його було повідомлено, однак позивач на них не прибув. Також, будучи повідомленим про проведення навчання та перевірку знань з питань охорони праці 30 та 31 травня відповідно,  ОСОБА_2 не прибув.
Наказом ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» від 30 травня  2017 року                  № 57-ОД ОСОБА_2продовжено строк відсторонення від роботи без збереження заробітної плати до дати проходження ним повторного навчання та повторної перевірки знань з питань охорони праці. В наказі зазначено, що 10 травня 2017 року ОСОБА_2 був відсторонений від роботи до проходження ним протягом місяця повторного навчання та перевірки знань з питань охорони праці, але у призначений строк не з'явився для їх проходження.   
24 травня 2017 року позивач подав заяву про звільнення у зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю і умов трудового договору, на що відповідач йому відмовив, посилаючись на відсутність підстав для звільнення за частиною 3 статті 38 КЗпП України.
Згідно з наказом від 3 липня 2017 року № 359-К про припинення трудового договору, ОСОБА_2 звільнено з посади звукорежисера з 5 липня 2017 року за його заявою на підставі  пункту 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін, виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року,                          1 жовтня 2016 року по 5 липня 2017 року, за погодженням сторін здійснено одноразову виплату у розмірі 31 272 грн.
2.   Мотивувальна частина
Висновки щодо застосування норм права
За положеннями статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.  Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з нагляду за охороною праці.  Посадові особи, діяльність яких пов'язана з організацією безпечного ведення робіт, під час прийняття на роботу і періодично, один раз на три роки, проходять навчання, а також перевірку знань з питань охорони праці за участю профспілок.  Порядок проведення навчання та перевірки знань посадових осіб з питань охорони праці визначається типовим положенням, що затверджується спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з нагляду за охороною праці.  Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці.  У разі виявлення у працівників, у тому числі посадових осіб, незадовільних знань з питань охорони праці, вони повинні у місячний строк пройти повторне навчання і перевірку знань.  Вивчення основ охорони праці, а також підготовка та підвищення кваліфікації спеціалістів з охорони праці з урахуванням особливостей виробництва відповідних об'єктів економіки забезпечуються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі освіти та науки в усіх навчальних закладах за програмами, погодженими із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з нагляду за охороною праці.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону праці» спеціалісти служби охорони праці у разі виявлення порушень охорони праці мають право, зокрема, вимагати відсторонення від роботи осіб, які не пройшли передбачених законодавством медичного огляду, навчання, інструктажу, перевірки знань і не мають допуску до відповідних робіт або не виконують вимог нормативно-правових актів з охорони праці.
Згідно зі статтею  46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння, відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони, в інших випадках, передбачених законодавством. 
Відповідно до частини 7 статті 153 КЗпП України саме на власника або уповноважений ним орган покладається систематичне проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці, протипожежної охорони.
Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці (далі - Положення № 15) та Перелік робіт з підвищеною небезпекою (далі - Перелік) затверджено наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26 січня 2005 року № 15.
Загальні питання проведення інструктажів, навчання та перевірки знань з питань охорони праці визначено у розділі третьому цього положення, а питання організації проведення та види навчань й інструктажів з питань охорони праці визначено у розділах п'ятому і шостому Положення № 15.
Так, за змістом пункту 3.1 Положення № 15 працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи, а також учні, курсанти, слухачі та студенти під час трудового і професійного навчання проходять на підприємстві за рахунок роботодавця інструктажі, навчання та перевірку знань з питань охорони праці, надання домедичної допомоги потерпілим від нещасних випадків, а також правил поведінки у разі виникнення аварії.
При цьому працівники під час прийняття на роботу та періодично повинні проходити на підприємстві інструктажі з питань охорони праці, надання домедичної допомоги потерпілим від нещасних випадків, а також з правил поведінки та дій при виникненні аварійних ситуацій, пожеж і стихійних лих. За характером і часом проведення інструктажі з питань охорони праці (далі - інструктажі) поділяються на вступний, первинний, повторний, позаплановий та цільовий (пункти 6.1, 6.2 Положення № 15)
За змістом пунктів 6.8, та 6.9 Положення № 15 первинний, повторний, позаплановий і цільовий інструктажі проводить безпосередній керівник робіт (начальник структурного підрозділу, майстер) або фізична особа, яка використовує найману працю, такий інструктаж завершуються перевіркою знань у вигляді усного опитування або за допомогою технічних засобів, а також перевіркою набутих навичок безпечних методів праці, особою, яка проводила інструктаж. При незадовільних результатах перевірки знань, умінь і навичок щодо безпечного виконання робіт після первинного, повторного чи позапланового інструктажів протягом 10 днів додатково проводяться інструктаж і повторна перевірка знань.При незадовільних результатах перевірки знань після цільового інструктажу допуск до виконання робіт не надається. Повторна перевірка знань при цьому не дозволяється.
Порядок проходження навчань з питань охорони праці визначено у                 пункті 5 Положення № 15.
При незадовільних результатах перевірки знань з питань охорони праці працівники протягом одного місяця повинні пройти повторне навчання і повторну перевірку знань (пункт 3.15 Положення № 15).
Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з питань охорони праці                 (пункт 3.16 Положення № 15).
Відповідальність за організацію і здійснення інструктажів, навчання та перевірку знань працівників з питань охорони праці покладається на роботодавця (пункт 3.18 Положення № 15).
Аналіз змісту зазначених норм правових актів свідчить про те, що охорона праці як галузь трудового права має на меті збереження здоров'я та життя працівників та створення безпечних умов для їх роботи
З огляду на право працівника на безпечні умови праці та обов'язок роботодавця щодо створення таких умов для усіх працівників за змістом зазначених правових норм, роботодавець має право та кореспондуючий обов'язок щодо організації і здійснення навчань, інструктажів та перевірки знань з питань охорони праці, а працівник має право та кореспондуючий обов'язок пройти навчання, інструктаж і перевірку знань з цих питань.
Разом з тим відсутність проведеного інструктажу, навчань або перевірки знань з питань охорони праці з вини роботодавця є підставою для відмови працівника від виконання роботи у зв'язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства, а у випадку відмови працівника від проходження інструктажу, навчань або перевірки знань з питань охорони праці - підставою для відсторонення працівника від роботи за рішенням роботодавця.
Отже, за будь яких умов відсутність проведеного інструктажу, навчань або перевірки з питань охорони праці є підставою для недопуску працівника до роботи задля забезпечення охорони його та інших життя та здоров'я.
Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій
Задовольняючи позов про визнання незаконним та скасування наказу                     від 10 травня 2017 року № 47-ОД, апеляційний суд не звернув уваги на те, що щорічне навчання та перевірка знань для позивача були призначені наказом від 27 лютого 2017 року № 23-ОД на 5 та 6 квітня 2017 року відповідно, від яких позивач відмовився. У зв'язку з відмовою позивача від проходження навчання та перевірки знань роботодавцем видано наказ від 6 квітня 2017 року № 35-ОД про відсторонення його від роботи до проходження навчання та перевірки знань.
Наказом від 10 травня 2017 року № 47-ОД відсторонення позивача було лише продовжено та призначена дата навчання та перевірки знань                   на 16 та 17 травня 2017 року відповідно, на які позивач знову не з'явився. Повторне навчання та перевірка знань були призначені позивачу на                    30 і 31 травня 2017 року відповідно, на які позивач також не з'явився.
При цьому судом першої інстанції встановлено, що позивач не мав наміру проходити перевірку знань у зв'язку з незгодою зі складом комісії з перевірки знань.
За таких встановлених судом обставин справи, висновки суду про незаконність наказу від 10 травня 2017 року № 47-ОД про продовження відсторонення позивача від роботи є занадто формальними і не відповідають змісту правових норм щодо обов'язковості проходження працівником навчання та перевірки знань з питань охорони праці. Допуск позивача до роботи за таких обставин міг поставити під загрозу не тільки життя та здоров'я позивача, а й осіб, які працюють разом з ним.
Суди обґрунтовано зазначили, що незгода зі складом комісії не надає позивачу право відмови від проходження навчання та перевірки знань, а у випадку незгоди з висновками комісії лише надає право на оскарження таких висновків або повідомлення контролюючі організації про порушення норм законодавства при формуванні складу комісії.
Саме з цих підстав виходив суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у цій частині позову.
Разом з тим судами встановлено факт, що навчання та перевірка знань з питань охорони праці не були організовані роботодавцем у встановлений статтею 18 Закону України «Про охорону праці» місячний термін.
Однак, дотримуючись балансу інтересів сторін, з огляду на те, що підстав для допуску позивача до роботи не було, висновки суду про стягнення середнього заробітку за час прострочення видачі наказу про продовження строку відсторонення та за час непроведення навчання з 10 травня                  2017 року по 29 травня 2017 року не відповідають нормам матеріального права. 
Зокрема, відповідно до статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується не нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівнику окладу. 
Разом з тим суд розрахував заробітну плату відповідно до середнього заробітку працівника, при цьому не мотивувавши, чому за базу розрахунку було взято саме середню заробітну плату.
Крім того, за положеннями статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Оскільки позивач роботу у зазначений період не виконував, то й підстав для нарахування заробітної плати у повному обсязі не було.
Щодо суті касаційної скарги
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Оскільки рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає закону і скасоване апеляційним судом помилково, то постанова апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним і скасування наказу від 10 травня 2017 року 47-ОД, стягнення заробітної плати за час простою підлягає скасуванню з залишенням у силі у цій частині рішення суду першої інстанції.
Щодо судових витрат
Відповідно до пункту 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином, ЦПК України не передбачено розподіл судових витрат у разі скасування рішення апеляційного суду та залишення рішення суду першої інстанції в силі. 
За клопотанням особи відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом,повертається особі, яка його сплатила, за ухвалою суду.
Керуючись статтями 400, 403, 413 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Україна» задовольнити.
Постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року у частині задоволення позову про визнання незаконним та скасування наказу від 10 травня 2017 року № 47-ОД, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу скасувати. Залишити у цій частині в силі рішення суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                              В. С. Висоцька 
Судді:                                                                        А. О. Лесько
С. Ю. Мартєв 
В. М.Сімоненко
І. М.Фаловська