П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
04 грудня 2018 року 
м. Київ 
 
Справа № 800/666/16
Провадження № 11-923заі18
 
ВеликаПалата Верховного Суду у складі:
Головуючого судді-доповідача Князєва В. С.,
суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
 
за участю секретаря судового засідання Орєшко Ю. О.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_3
представники позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
представник відповідача - Карлаш Д. О.
 
розглянула у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення
за апеляційною скаргою Вищої кваліфікаційної комісії суддів України на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 липня 2018 року (судді Смокович М. І., Бевзенко В. М., Білоус О. В., Шарапа В. М., Стрелець Т. Г.),
 
У С Т А Н О В И Л А :
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.   У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія), у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення дисциплінарної палати ВККС від 26 жовтня 2016 року № 1880/ДП-16 про застосування до ОСОБА_3, судді Приморського районного суду м. Одеси, дисциплінарного стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу протягом одного місяця.
2.   На обґрунтування своїх вимог позивач з урахуванням заяви про зміну підстав позову зазначив, що Комісія відкрила дисциплінарне провадження стосовно судді ОСОБА_3 за відсутності для цього підстав, оскільки Птяшко Д.В., генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Нова Одеса» (далі - ТОВ ТРК «Нова Одеса»), тричі звертався до ВККС із заявами з проханням вважати неподаною скаргу на дії судді. Крім того, на переконання позивача, минув річний строк притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, встановлений статтею 87 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення під головуванням судді ОСОБА_3 (04 вересня 2014 року) та надходження скарги Птяшка В. Д. (14 вересня 2014 року), водночас Комісія при прийнятті спірного рішення неправомірно застосувала зворотну дію Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», яким установлено трирічний строк для притягнення до дисциплінарної відповідальності і передбачено види дисциплінарної відповідальності, яких не існувало на дату подання скарги, серед яких і застосована до позивача догана з позбавленням права на отримання додаткових виплат. Крім цього, позивач указав на те, що ВККС не мала повноважень давати правову оцінку законності та обґрунтованості судового рішення, ухваленого у справі № 522/9981/14-ц, оскільки це компетенція судів вищих інстанцій. Також, на думку позивача, приймаючи спірне рішення, ВККС порушила пункт 14.6.1 Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, оскільки у голосуванні брав участь член ВККС, який проводив перевірку.
 
Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції
3.   Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 17 липня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнив повністю.
4.   Суд мотивував своє рішення тим, що на дату відкриття відповідачем дисциплінарної справи, як і на дату прийняття ним оскаржуваного рішення, минув строк притягнення до дисциплінарної відповідальності судді ОСОБА_3 у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця. Суд указав на помилковість мотивів ВККС щодо потреби застосування трирічного, а не річного строку притягнення судді до указаного виду дисциплінарної відповідальності.
5.   Водночас, за висновком суду першої інстанції, Комісія правильно встановила у діях судді ОСОБА_3 наявність ознак дисциплінарного проступку, що є підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення, при цьому при розгляді дисциплінарної справи ВККС не переглядала й не ревізувала судового рішення, прийнятого цим суддею, а оцінювала виключно процесуальні дії ОСОБА_3 під час здійснення правосуддя як його професійної діяльності. Також суд першої інстанції відхилив доводи позивача про те, що особа, яка подала до Комісії скаргу на дії судді, згодом неодноразово зверталася до відповідача із заявами, у яких просила вважати зазначену скаргу неподаною. З цього приводу колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зауважила, що вказана обставина не є для ВККС безумовною підставою для відмови у відкритті дисциплінарного провадження стосовно такого судді і не має юридичного значення для вирішення питання про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Водночас суд критично оцінив твердження позивача про те, що всупереч вимогам Регламенту ВККС у голосуванні при прийнятті спірного рішення брав участь член Комісії, який проводив перевірку.
 
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
6.   В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення ним норм матеріального права, просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 17 липня 2018 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
7.   На переконання скаржника, висновок суду першої інстанції про порушення Комісією строку притягнення судді ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця та неможливість притягнення позивача до цього виду дисциплінарної відповідальності є помилковим. Застосовуючи зазначений вид дисциплінарної відповідальності у межах трирічного строку притягнення, Комісія діяла відповідно до вимог абзацу другого пункту 31 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», норми якого мають ретроактивну дію і встановлюють порядок, за яким ВККС при ухваленні рішення за результатами розгляду дисциплінарних справ застосовує дисциплінарні стягнення, визначені саме цим Законом.
 
Позиція інших учасників справи стосовно апеляційної скарги
8.   Від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу ВККС, у якому, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, ОСОБА_3 просить відмовити відповідачу в задоволенні апеляційної скарги та залишити зазначене судове рішення без змін.
 
Рух апеляційної скарги
9.   Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 02 жовтня 2018 року відкрила провадження за апеляційною скаргою ВККС на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 липня 2018 року та призначила її до розгляду в судовому засіданні.
 
Установлені обставини справи
10.        Указом Президента України від 28 грудня 2010 року ОСОБА_3 призначено на посаду судді Донецького окружного адміністративного суду строком на п'ять років, а Указом від 12 березня 2012 року № 194/2012 цього суддю переведено в межах п'ятирічного строку на роботу на посаді судді Приморського районного суду міста Одеси.
11.        14 жовтня 2014 року до ВККС надійшла скарга генерального директора ТОВ ТРК «Нова Одеса» Птяшка Д. В. щодо неналежної поведінки судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_3 під час розгляду цивільної справи № 522/9981/14-ц, мотивована тим, що суддя неправомірно розглянув цю справу в порядку окремого провадження, до того ж застосував норму закону, яка втратила чинність. На думку скаржника, це зумовило ухвалення неправосудного рішення. Крім цього, суддя вийшов за межі встановленого процесуальним законом п'ятиденного строку для виготовлення повного тексту судового рішення та затягував процес передачі справи до суду апеляційної інстанції.
12.        27 травня 2016 року ВККС своїм рішенням № 1075/дп-16 відкрила дисциплінарну справу відносно судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_3 за вказаною скаргою.
13.        26 жовтня 2016 року ВККС прийняла рішення, яким притягнула цього суддю до дисциплінарної відповідальності і застосувала до нього дисциплінарне стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця.
14.        Обґрунтовуючи це рішення, Комісія зазначила, що суддя ОСОБА_3. розглянув справу № 522/9981/14-ц, вимоги у якій стосувалися встановлення факту недостовірності інформації, поширеної конкретними відомими заявнику особами, у порядку окремого провадження, що, на думку Комісії, є порушенням правил цивільного судочинства, оскільки такий спір з огляду на його характер повинен розглядатися за правилами позовного провадження. Пославшись на положення частини першої статті 15, частин другої і третьої статті 234, статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) у поєднанні з положеннями статей 277 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), Комісія констатувала, що суддя ОСОБА_3. допустив захист особистого немайнового права особи у спосіб, не передбачений законом, і фактично розглянув спір про право в порядку окремого провадження. Це призвело до порушення основних засад та правил здійснення цивільного судочинства, зокрема щодо способів захисту, які застосовуються судом, та щодо відповідності розгляду справи засадам змагальності сторін і диспозитивності.
15.        ВККС указала, що допущенні суддею ОСОБА_3 порушення є істотними, оскільки їх наслідком стало те, що особи, які поширили інформацію стосовно ОСОБА_12 і мали право на доведення її достовірності в суді, були обмежені в реалізації визначених законом процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків, і, як наслідок, позбавлені права доступу до правосуддя.
16.        Крім цього, Комісія установила, що після повернення справи № 522/9981/14-ц з суду апеляційної інстанції суддя ОСОБА_3. з власної ініціативи розглянув питання щодо виправлення описок в судовому рішенні від 04 вересня 2014 року та ухвалою від 18 березня 2015 року виключив з тексту зазначеного рішення абзац, де є посилання на застосування до спірних відносин частини третьої статті 277 ЦК, оскільки на час їх виникнення ця норма була виключена згідно із Законом України від 27 березня 2014 року № 1170-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації». Цією ж ухвалою суддя змінив редакцію п'ятнадцятого абзацу рішення, доповнивши його додатковим реченням. З цього приводу ВККС, пославшись на статті 214, 215, 218, 309 ЦПК, зазначила, що, застосувавши процесуальний механізм виправлення описки після того, як судове рішення набрало законної сили, суддя ОСОБА_3. фактично змінив підстави його прийняття та обсяг доказів, що були предметом дослідження у цій справі. На думку Комісії, дії цього судді щодо зміни ухваленого іменем України рішення, яким закінчився розгляд справи в суді, свідчать про недотримання ним правил цивільного судочинства щодо гласності та відкритості судового розгляду та вказують на грубе порушення правил суддівської етики.
17.        Оцінивши установлені у дисциплінарній справі обставини, Комісія дійшла висновку, що під час розгляду справи № 522/9981/14 суддя ОСОБА_3. допустив низку істотних порушень вимог процесуального законодавства при здійсненні правосуддя, а також грубо порушив правила суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя. За висновком ВККС, вчинені цим суддею проступки дають підстави для прийняття рішення про направлення рекомендації до Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ) для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення судді з посади.
18.        Вирішуючи питання про обрання виду дисциплінарного стягнення, Комісія, беручи до уваги характер вчиненого суддею правопорушення, ступінь його вини, характеристику з місця роботи, а також те, що суддя раніше до відповідальності не притягався, успішно пройшов кваліфікаційне оцінювання, є інвалідом другої групи та має на утриманні малолітню дитину, дійшла висновку про можливість застосування до судді ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 109 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».
19.        Не погодившись із таким рішенням, позивач звернувся до суду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування
20.        Відповідно до пункту 31 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час ухвалення ВККС спірного рішення) заяви (скарги) щодо поведінки суддів місцевих та апеляційних судів, отримані ВККС до набрання чинності цим Законом, передаються для розгляду Вищій раді правосуддя (далі - ВРП), якщо на день набрання чинності цим Законом Комісією не прийнято рішення про відкриття або відмову у відкритті дисциплінарної справи.
21.        Якщо на день набрання чинності цим Законом ВККС прийнято рішення про відкриття дисциплінарної справи, така справа розглядається колегіями Комісії, визначеними за її рішеннями, у порядку, що діяв на день відкриття дисциплінарної справи. Ухвалюючи рішення за результатами розгляду таких дисциплінарних справ, ВККС застосовує дисциплінарні стягнення, визначені цим Законом.
22.        Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до суддів за цим Законом, передбачені частиною першою статті 109 цього Закону, а саме: 1) попередження; 2) догана - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця; 3) сувора догана - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом трьох місяців; 4) подання про тимчасове (від одного до шести місяців) відсторонення від здійснення правосуддя - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді та обов'язковим направленням судді до Національної школи суддів України для проходження курсу підвищення кваліфікації, визначеного органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо суддів, та подальшим кваліфікаційним оцінюванням для підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді; 5) подання про переведення судді до суду нижчого рівня; 6) подання про звільнення судді з посади.
23.        Згідно із частиною одинадцятою цієї ж статті дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше трьох років із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці чи здійснення відповідного дисциплінарного провадження.
24.        Порядок розгляду ВККС дисциплінарних справ, що діяв на день відкриття дисциплінарної справи щодо судді ОСОБА_3 (27 травня 2016 року), був урегульований положеннями Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», який на той час діяв у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (набрав чинності 28 березня 2015 року).
25.        За правилами пункту 8 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» заяви і скарги, подані до набрання чинності цим Законом, а також дисциплінарні провадження щодо суддів, розпочаті до набрання чинності цим Законом, здійснюються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на момент подачі відповідної заяви (скарги), відкриття відповідного дисциплінарного провадження.
26.        На час подачі до ВККС скарги на дії судді ОСОБА_3 (жовтень 2014 року) положеннями частини першої статті 88 і частини четвертої статті 87 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» було передбачено, що до суддів може застосовуватися дисциплінарне стягнення у виді догани; дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше шести місяців із дня відкриття ВККС провадження в дисциплінарній справі, але не пізніше року з дня вчинення проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці.
 
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
27.        Відповідно до частини першої статті 308 КАС Велика Палата Верховного Суду перевіряє законність і обґрунтованість рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду  від 17 липня 2018 року в межах наведених відповідачем в апеляційній скарзі доводів та вимог.
28.        Доводи апелянта зводяться до його незгоди з висновком суду першої інстанції про те, що на час прийняття Комісією спірного рішення минув строк притягнення судді ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця, що і стало підставою для визнання спірного рішення протиправним та його скасування.
29.        Надаючи оцінку цим обставинам, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.
30.        Положеннями Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній на час ухвалення Комісією спірного рішення, унормовано, що якщо на день набрання чинності цим Законом ВККС прийнято рішення про відкриття дисциплінарної справи, така справа розглядається у порядку, що діяв на день відкриття дисциплінарної справи, при цьому Комісія застосовує дисциплінарні стягнення, визначені цим Законом.
31.        Види дисциплінарних стягнень визначено у статті 109 названого Закону, серед яких догана з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця.
32.        Строк для застосування передбачених цією статтею видів дисциплінарних стягнень - не пізніше трьох років із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці чи здійснення відповідного дисциплінарного провадження (частина одинадцята цієї ж статті).
33.        Водночас станом на день відкриття дисциплінарної справи щодо судді ОСОБА_3 норми закону, який врегульовував порядок її розгляду, відсилали до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на момент подачі відповідної заяви (скарги).
34.        Оскільки скаргу на дії судді подано у жовтні 2014 року, то таким є Закон України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції 2010 року.
35.        ЦейЗакон не передбачав жодних обмежувальних строків для здійснення провадження щодо звільнення судді з посади за порушення присяги, утім стосовно дисциплінарних стягнень, не пов'язаних зі звільненням судді, положення цього Закону передбачали, що до суддів може застосовуватися дисциплінарне стягнення у виді догани, при цьому таке стягнення може бути застосоване не пізніше року з дня вчинення проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці (частина перша статті 88, частина четверта статті 87 Закону).
36.        Як убачається зі змісту спірного рішення, Комісія дійшла висновку про те, що суддя ОСОБА_3. допустив низку істотних порушень норм процесуального права, а також грубе порушення правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя, і це дало їй підстави для рішення про направлення рекомендації ВРЮ для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення судді з посади.
37.        Однак у кінцевому підсумку, урахувавши характер вчиненого й особу судді, ВККС застосувала до нього не пов'язаний зі звільненням вид дисциплінарного стягнення - догану з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця.
38.        Законом України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд внесено зміни до Закону України від 15 січня 1998 року № 22/98-ВР «Про Вищу раду юстиції» (набрали чинності 27 лютого 2015 року) та викладено указаний вище Закон України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у новій редакції, що набрала чинності з 28 березня 2015 року.
39.        У зв'язку із цим строк притягнення до відповідальності за порушення присяги став обмежуватися трьома роками із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці чи здійснення відповідного дисциплінарного провадження, чим фактично покращено становище судді порівняно із ситуацією, коли такого строку законодавством визначено не було.
40.        Однак у випадку інших видів дисциплінарної відповідальності, крім звільнення судді такий строк навпаки, збільшено з «…не пізніше року з дня вчинення проступку» до «…не пізніше трьох років із дня вчинення проступку». У підсумку строк застосування до судді будь-якого виду дисциплінарного стягнення становить три роки.
41.        Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
42.        Конституційний Суд України, надаючи офіційне тлумачення цього конституційного положення у своєму Рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, зазначив, що стосовно юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу (пункт 2 мотивувальної частини цього Рішення).
43.        Крім цього, Велика Палата Верховного Суду вважає за потрібне звернути увагу на принцип юридичної визначеності у контексті того, що на час вчинення проступку, про який ідеться у рішенні ВККС, позивач міг сподіватися, що в разі застосування до нього виду дисциплінарного стягнення, не пов'язаного зі звільненням (за законом, чинним на той час, - догани), строк, протягом якого таке стягнення може бути застосоване, обмежений одним роком.
44.        За позицією Європейського суду з прав людини, вислів «згідно із законом» вимагає, по-перше, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який ідеться, вимагаючи, щоб він був доступний для зацікавленої особи, яка, окрім того, повинна мати можливість передбачити наслідки його дії щодо себе, та відповідав принципові верховенства права. Ця фраза передбачає, inter alia, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, що вплинуть на їхні конвенційні права (пункти 169, 170 рішення у справі «Олександр Волков проти України, заява № 21722/11).
45.        Беручи до уваги наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на дату вчиненого позивачем проступку строк для застосування дисциплінарного стягнення, не пов'язаного зі звільненням з посади, було обмежено одним роком.
46.        Водночас суд правильно зазначив, що встановлення Законом України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» інших видів дисциплінарної відповідальності стосовно судді, яких не було на дату вчинення поступку, не може означати, що строк для застосування таких стягнень за проступок, який вчинено задовго до набрання чинності цим Законом, автоматично обмежено до трьох років.
47.        У справі встановлено, що скарга на дії судді ОСОБА_3 надійшла до ВККС 14 жовтня 2014 року, дисциплінарна справа за цією скаргою відкрита 27 травня 2016 року, а спірне рішення за результатами її розгляду Комісія прийняла 26 жовтня 2016 року.
48.        Таким чином, на дату як відкриття дисциплінарної справи, так і прийняття оскаржуваного рішення передбачений законом строк притягнення судді до дисциплінарної відповідальності (не пов'язаної зі звільненням) уже минув.
49.        На думку Великої Палати Верховного Суду, ця обставина є самостійною і достатньою підставою для визнання протиправним і скасування спірного рішення ВККС.
50.        В апеляційній скарзі відповідач також указує на помилковість висновків суду попередньої інстанції щодо неправильності обраного ВККС виду дисциплінарного стягнення, однак, як випливає зі змісту судового рішення, про це зазначено саме в контексті помилковості підходу Комісії до питання строку застосування дисциплінарного стягнення і не було самостійною підставою для скасування судом спірного рішення.
51.        Інших висновків суду першої інстанції, окрім тих, яким надано оцінку вище, відповідач у своїй апеляційній скарзі не заперечує. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити судове рішення без змін.
 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
52.        Оцінюючи у межах наведених в апеляційній скарзі доводів та вимог висновки суду першої інстанції та установлені під час вирішення спору обставини, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками цього суду про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування спірного рішення відповідача.
53.        Згідно зі статтею 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
54.        ВеликаПалата Верховного Суду вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального права, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, а тому підстав для його скасування та ухвалення нового рішення немає.
 
Висновки щодо розподілу судових витрат
55.        Відповідно до частини шостої статті 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
56.        ОскількиВелика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 266, 308, 310, 316, 322 КАС, Велика Палата Верховного Суду,
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
1. Апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України залишити без задоволення.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 липня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя-доповідач | | В. С. Князєв
Судді: | | |
| Н. О. Антонюк | | О. Б. Прокопенко
| С. В. Бакуліна | | Л. І. Рогач
| В. В. Британчук | | І. В. Саприкіна
| Д. А. Гудима | | О. М. Ситнік
| В. І. Данішевська | | О. С. Ткачук
| О. Р. Кібенко | | В. Ю. Уркевич
| Л. М. Лобойко | | О. Г. Яновська
| Н. П. Лященко | |
Повний текст постанови складено 10 грудня 2018 року.