Постанова
Іменем України
 
21 листопада 2018 року 
м. Київ
справа № 753/1905/17
провадження № 61-19937св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року у складі судді Вербової І. М.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» 
ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У січні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк») про захист прав споживачів.
У позовній заяві ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили суд: визнати припиненими зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором з фізичною особою 
від 15 серпня 2008 року № 014/17647/2/21607 з усіма додатковими угодами та додатками до нього шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, що виникли у ОСОБА_2 до ПАТ «Фідобанк» з договорів банківського депозиту від 27 листопада 2015 року № 330322-840/2015, від 10 серпня 
2015 року № 269420-840/2014 та від 28 лютого 2014 року 
№ 163686-840/2014, визнавши припиненими зобов'язання ПАТ «Фідобанк» за всіма вищезазначеними договорами банківського депозиту; визнати припиненими зобов'язання ОСОБА_3 за договором поруки (з поручителем - фізичною особою) від 21 жовтня 2015 року.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року (у складі судді Вовка Є. І.) позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено.
Визнано припиненими зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором 
з фізичною особою від 15 серпня 2008 року з усіма додатковими угодами та додатками до нього шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, що виникли у ОСОБА_2 до ПАТ «Фідобанк» з договорів банківського депозиту від 27 листопада 2015 року № 330322-840/2015, від 10 серпня 2015 року 
№ 269420-840/2014 та від 28 лютого 2014 року № 163686-840/2014, визнано припиненими зобов'язання ПАТ «Фідобанк» за всіма вищезазначеними договорами банківського депозиту.
Визнано припиненими зобов'язання ОСОБА_3 за договором поруки 
(з поручителем - фізичною особою) від 21 жовтня 2015 року.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зобов'язання ОСОБА_2 та ПАТ «Фідобанк» є грошовими, тобто однорідними вимогами 
ПАТ«Фідобанк» до ОСОБА_2 Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо). Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб'єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Однорідність цих вимог випливає із їх юридичної природи і матеріального змісту та не залежить від підстав виникнення зобов'язань. Разом з тим, з припиненням вказаного зобов'язання припиняється і порука відповідно до частини першої статті 559 ЦК України.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Фідобанк» оскаржило його в апеляційному порядку.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 березня 2017 року заяву 
ПАТ «Фідобанк» про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено. Поновлено ПАТ «Фідобанк» строк на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року. Апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Запропоновано скаржнику надати ще один примірник апеляційної скарги.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 березня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху надано строк для усунення недоліків. 
В ухвалі зазначалось, що ухвалою апеляційного суду від 23 березня 
2017 року строк поновлено помилково. Запропоновано скаржнику надати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску.
30 березня 2017 року на виконання вимог ухвали Апеляційного суду 
від 23 березня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху 
ПАТ «Фідобанк» надіслав ще один примірник апеляційної скарги.
07 квітня 2017 року на виконання вимог ухвали Апеляційного суду 
від 24 березня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху 
ПАТ «Фідобанк» надіслав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження (уточнену).
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Фідобанк» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року відмовлено на підставі статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою).
У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Фідобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Фідобанк» оскаржило його в апеляційному порядку. Також просило поновити строк на апеляційне оскарження у зв'язку з поважністю причин пропуску. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва 
від 23 березня 2017 року поновлено ПАТ «Фідобанк» строк на апеляційне оскарження, однак, ухвалою апеляційного суду від 24 березня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Вказані недоліки було усунено у встановлений строк. Проте, оскільки повний текст рішення суду першої інстанції ПАТ «Фідобанк» отримало 
01 березня 2017 року, що підтверджується заявою про видачу вказаного рішення, а поштою - 03 березня 2017 року, тому пропуск строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 20 лютого 
2017 року було пропущено не з вини ПАТ «Фідобанк», тому підлягає поновленню. Отже, ухвала апеляційної інстанції підлягає скасуванню як така, що не ґрунтується на нормах процесуального закону.
Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.
14 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Згідно з частиною першою статті 73 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
Частиною третьою статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно з частинами першою, третью статті 209 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення може бути відкладено на строк не більш як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частини суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. Рішення суду, що містить вступну та резолютивну частини, має бути підписане всім складом суду і приєднане до справи.
Частиною першою статті 218 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) передбачено, що рішення суду або його вступна та резолютивна частини проголошуються негайно після закінчення судового розгляду і прилюдно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Головуючий роз'яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження. 
У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин судового рішення суд повідомляє, коли особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду.
Відповідно до статті 222 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) копії повного рішення суду видаються особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення, особам, які брали участь у справі і були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення видаються копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин.
Апеляційний суд установив, що під час проголошення оскаржуваного рішення у судовому засіданні був присутній представник ПАТ «Фідобанк» Потольчак А. А. Строк на апеляційне оскарження закінчився 02 березня 2017 року.
Копію вступної та резолютивної частини рішення суду Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року представник 
ПАТ «Фідобанк» Потольчак А. А. отримала 20 лютого 2017 року, що підтверджується розпискою про отримання копії вступної та резолютивної частини рішення.
Повний текст рішення суду першої інстанції представник ПАТ «Фідобанк» Потольчак А. А. отримала 01 березня 2017 року, що підтверджується заявою про видачу копії вказаного рішення.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, повний текст оскаржуваного рішення суду першої інстанції банк отримав поштою лише 03 березня 2017 року, що підтверджується штемпелем на конверті та роздруківкою з офіційного сайту ДП Укрпошта».
Таким чином, рішення суду першої інстанції було надіслано ПАТ «Фідобанк» поза межами строку на апеляційне оскарження, встановленого частиною першою статті 294 ЦПК України.
Апеляційна скарга подана 06 березня 2017 року.
Проте в разі, якщо недотримання строків апеляційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, зокрема, особі не надіслана протягом строку на апеляційне оскарження копія повного тексту рішення суду першої інстанції, то ця обставина може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження за заявою особи, яка оскаржує судове рішення.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1250цс16 від 07 вересня 2016 року.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Апеляційний суд належним чином не дослідив причини пропущення строку на апеляційне оскарження, не врахував те, що відповідач виконав вказівки суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги та звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, не надав належної оцінки доводам банку, що повний текст рішення суду було виготовлено із запізненням, не звернув увагу на те, що дотримання права заявника на доступ до правосуддя, закріплено Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, і відмовив в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження у справі.
Крім того, апеляційний суд не взяв до уваги те, що сама по собі присутність сторони чи її представника під час проголошення вступної та резолютивної частин рішення і отримання їх копії не є безумовною підставою для відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження, оскільки відсутність у сторони повного тексту судового рішення унеможливлює мотивування апеляційної скарги, що є її обов'язковим елементом відповідно до вимог статті 295 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою).
У рішенні від 16 грудня 1992 року у справі «Хаджинастасиу проти Греції» (заява № 12945/87) Європейський суд з прав людини констатував, що національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію. 
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
За викладених обставин ухвала Апеляційного суду міста Києва 
від 19 квітня 2017 року не може вважатись законною і обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    В. С. Висоцька
Судді                                                                                                  С. Ю. Мартєв
В. М. Сімоненко
І. М. Фаловська
С. П. Штелик