ПОСТАНОВА
Іменем України

22 січня 2019 року 
Київ
справа №521/17993/16-а
адміністративне провадження №К/9901/32347/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Одеської митниці ДФС на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 (суддя - Домусчі С.Д.) у справі №521/17993/16-а за позовом ОСОБА_2 до Одеської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил, про закриття провадження у справі про порушення митних правил, -

встановив:
ОСОБА_2 звернувся до Малиновського районного суду               м. Одеси  з позовом, в якому просив скасувати постанову Одеської митниці ДФС України № 1021/50000/16 від 08.02.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, що передбачено статтею 485 Митного кодексу України.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.07.2017 позов задоволено частково. Постанову Одеської митниці ДФС України № 1021/50000/16 від 08.02.2017 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, що передбачено статтею 485 Митного кодексу України, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення порушення становить 582324,21 грн., скасовано. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції Одеська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку. 

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на постанову Малиновського районного суду                          м. Одеси залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання: належним чином оформленого документу на підтвердження повноважень особи, яка видала довіреність на особу, яка підписала апеляційну скаргу; доказів сплати судового збору - оригіналу платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 704 грн. за вимоги немайнового характеру та в розмірі 5405,57 грн. за вимоги майнового характеру.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2017 у зв'язку з неусуненням недоліків в частині надання доказів про сплату судового збору, апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25.07.2017 повернуто апелянту.

Не погодившись з ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 Одеська митниця ДФС оскаржила її у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 в частині нарахування суми судового збору та ухвалите нове рішення з визначенням розміру судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», оскільки при прийнятті цієї ухвали судом апеляційної інстанції невірно визначено розмір судового збору, який підлягає сплаті.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Однією з основних засад судочинства, визначеною пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до частини першої статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 459 Митного кодексу України адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 486 Митного кодексу України  провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

За статтею 487 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу. Питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України (стаття 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення). 

Порядок оскарження постанов у справах про порушення митних правил визначається      статтею 529 Митного кодексу України.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається      Кодексом України про адміністративні правопорушення   та іншими законами України (частина п'ята стаття 529 Митного кодексу України).

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову по справі про адміністративне правопорушення (постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі) може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Підпунктом 2 пункту 3 частини другої  статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначена ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Частиною четвертою статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до положень статей 3, 4, 5 Закону України «Про судовий збір» серед осіб, які мають сплачувати судовий збір або мають пільги щодо його сплати, та об'єктів справляння судового збору немає таких, які б мали його сплачувати за подання заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, та які б постанову про адміністративне правопорушення відносили до об'єктів справляння судового збору. У взаємозв'язку із статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI не визначав і не визначає об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок його сплати за подання апеляційної чи касаційної скарг на рішення адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, за системного, цільового та нормативного підходу до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає, що у справах про оскарження постанов у справах про порушення митних правил у розумінні положень статей 487, 529 Митного кодексу України, статей 287, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статей 2, 3, 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільняється від сплати судового збору.

Таким чином, в разі звернення особи до суду з позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір у порядку та розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», не сплачується. При цьому, позивачі у таких справах звільняються від сплати судового збору і при оскарженні судових рішень у апеляційному чи касаційному порядку.

Верховний Суд України у постановах від 13.12.2016 у справі № 306/17/16-а та від 31.01.2017 у справі №    298/1232/15-а висловив правовий висновок щодо застосування положень законодавства, які регулюють відносини, пов'язані зі сплатою судового збору у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Зокрема Верховний Суд України зазначив, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288, Кодексу України про адміністративні правопорушення, статей другої-четвертої Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору. Кодекс України про адміністративні правопорушення дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

У випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку.

Необхідними умовами для обчислення та сплати судового збору за подання апеляційної/касаційної скарги у цій категорії справ є встановлення і віднесення предмета оскарження до об'єктів справляння судового збору; ставка цього платежу, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення провадиться з урахуванням положень статей 287, 288 Кодексу України про адміністративні, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень. Норми Закону України «Про судовий збір» не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, а відтак і за подання апеляційної/касаційної скарги.

У зв'язку з цим за подання позивачем або відповідачем - суб'єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає.

З урахуванням вищезазначеного Верховний Суд вважає помилковим висновок суду апеляційного суду про необхідність сплати відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції у даній справі, що свідчить про відсутність у даному випадку підстав як для залишення апеляційної скарги відповідача без руху, так і для її повернення з мотивів невиконання вимог про усунення недоліків.

Згідно з частиною третьою  статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції з 15.12.2017) підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі; справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду апеляційної інстанції від 29.08.2017 та від 06.10.2017  підлягають скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Одеського апеляційного адміністративного суду. 

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Одеської митниці ДФС задовольнити.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2017 скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Т.М. Шипуліна ,
Судді Верховного Суду