ПОСТАНОВА
Іменем України
04 грудня 2018 року 
Київ
справа №804/5389/17
адміністративне провадження №К/9901/29855/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шарапи В.М.,
суддів - Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 (далі - Громадська організація) на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду у складі судді Донець Л.О. від 30 жовтня 2017 року у справі за позовом Громадської організації до голови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Коршуна Анатолія Олександровича про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У серпні 2017 року Громадська організація звернулась до суду з позовом у якому просила:
- визнати протиправним рішення голови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області Коршуна А.О. про залишення без розгляду звернення громадянина ОСОБА_1 від 13 березня 2017 року, зареєстрованого у суді за вхідним №9333, оскільки Закон України "Про звернення громадян" не передбачає такого права Коршуна А.О. як посадової особи органу державної влади;
- зобов'язати голову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області Коршуна А.О. розглянути звернення (скаргу) ОСОБА_1 від 13 березня 2017 року, зареєстрованого у суді за вхідним №9333, та надати письмову, обґрунтовану відповідь.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня       2017 року позовну заяву Громадської організації повернуто. 
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції Громадська організація оскаржила її , подавши апеляційну скаргу. 
Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 17 жовтня 2017 року залишив без руху апеляційну скаргу через невідповідність її вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року), а саме, з підстав ненадання документу про сплату судового збору. 
Залишаючи апеляційну скаргу без руху Харківський апеляційний адміністративний суд послався на підпункт 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від               8 липня 2011 року №3674-VІ "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VІ), яким визначено, що при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ураховуючи дату звернення позивача з апеляційною скаргою -     4 вересня 2017 року, суд апеляційної інстанції визначив суму судового збору, яка підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка розраховується у відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" і складає з 1 січня 2016 року - 1600,00 грн.
Ухвалою від 30 жовтня 2017 року Харківський апеляційний адміністративний суд повернув апеляційну скаргу Громадської організації на підставі пункту 1 частини третьої статті 108, частини третьої статті 189 КАС України у зв'язку із невиконанням вимог частини шостої статті 187 КАС України в частині долучення до апеляційної скарги документа про сплату судового збору.
Не погодившись із ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від     30 жовтня 2017 року скаржник звернувся з касаційною скаргою, у якій зазначив, що зазначена ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена при неповному з`ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи. Також скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статті 2, 5 Закону №3674-VІ та частини шостої статті 187 КАС України, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Колегією судової палати з розгляду справ виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 7 листопада 2018 року (справа №804/6859/16) висловлена правова позиція щодо наявності у громадської організації, яка звертається до суду в інтересах інших осіб, обов'язку сплачувати судовий збір.
Колегія судової палати з розгляду справ виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що в разі звернення до суду громадської організації в інтересах інших осіб, така громадська організація в розумінні Закону №3674-VІ є платником судового збору, оскільки наявність чи відсутність підстав для сплати судового збору пов'язана не зі статусом громадської організації, яка діє в інтересах певної особи, а безпосередньо з цією особою - позивачем.
Для забезпечення єдності судової практики Колегія суддів погоджується з таким висновком у справі, що розглядається.
Питання щодо сплати судового збору громадськими організаціями, які здійснюють свою діяльність без створення юридичної особи, належним чином врегульовані Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" (далі - Закон     № 3674-VІ).
Частиною першою статті 1 Закону №3674-VІ визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №3674-VІ: платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Статтею 4 Закону № 3674-VІ визначено, що ставки судового збору встановлюються за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру (яка подана у цій справі) суб'єктом владних повноважень, юридичною особою, або фізичною особою-підприємцем 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частина перша  статті 5 Закону №3674-VI: від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: 
1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;
2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи;
3) позивачі - у справах про стягнення аліментів;
4) позивачі - у справах щодо спорів, пов'язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов'язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні";
5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов'язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги;
6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;
7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб;
8) інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи;
9) інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів;
10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;
11) виборці - у справах про уточнення списку виборців;
12) військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов'язаних з виконанням військового обов'язку, а також під час виконання службових обов'язків;
13) учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав;
14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту";
15) фізичні особи (крім суб'єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом;
16) позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов'язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
17) засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов'язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.
Посилання скаржника на те, що позивачем у справі є громадська організація, яка не є прибутковою та не має власних коштів та майна, а тому має бути звільнена від сплати судового збору, колегія суддів відхиляє, оскільки, як слідує із матеріалів справи, дана громадська організація звернулася до суду в інтересах фізичної особи - ОСОБА_1, а не у власних інтересах, а тому підстав для застосування статті 8 Закону №3674-VІ немає.
Ураховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, про те, що Громадська організація "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 має сплачувати судовий збір, оскільки статтею 5 Закону №3674-VІ визначено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, однак громадські організації у цьому переліку з 1 вересня 2015 року відсутні. Доказів щодо звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1, в інтересах якого звернулася із позовом до суду громадська організація, не подано.
Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України (у редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
З огляду на викладене, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції є правильним, обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування - відсутні.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа
В.М. Бевзенко 
 Н.А. Данилевич ,
Судді Верховного Суду