Постанова
Іменем України 
 
06 лютого 2019року
м. Київ
справа № 640/12966/13-к
провадження № 51-3677 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                                        ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 , 
перекладача                                              ОСОБА_6 , 
потерпілих                                                  ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , 
захисника                                                   ОСОБА_9 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за касаційними скаргами потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду              м. Харкова від 20 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 жовтня 2016 року щодо 
ОСОБА_10 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені
судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2016 року встановлено, що ОСОБА_10 вчинено суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК, та застосовано до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із суворим наглядом. 
Згідно з ухвалою, 09 травня 2013 року о 16:00, ОСОБА_10 , знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заподіяння смерті ОСОБА_11 , заздалегідь заготовленим ножем, завдав останній не менше 15 ударів в життєво-важливі органи – в голову, в живіт та спину, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_11 померла на місці.
Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 11 жовтня 2016 року залишив без зміни ухвалу суду першої інстанції.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_10 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог посилається на неналежне забезпечення потерпілим права на користування послугами перекладача, а також права приймати участь в судовому розгляді в суді першої інстанції. Зазначає про порушення права на захист ОСОБА_10 у зв`язку з розглядом кримінального провадження в суді апеляційної інстанції за його відсутності та безпідставну відмову в перекладі ухвали апеляційного суду. 
Потерпілий ОСОБА_8 в касаційній скарзі просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. На обґрунтування своїх вимог посилається на неповноту судового розгляду та порушення принципу безпосередності дослідження доказів. Вказує на те, що одне з судових засідань в суді першої інстанції відбулося за відсутності потерпілого та не забезпечено належним чином участь засудженого ОСОБА_10 в суді апеляційної інстанції. Зазначає про допущену помилку в анкетних даних засудженого, внаслідок чого розгляд кримінального провадження здійснювався відносно іншої особи. 
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 підтримала свою касаційну скаргу та висловила позицію щодо задоволення касаційної скарги ОСОБА_8 , а також просила скасувати судові рішення щодо ОСОБА_10 з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. 
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав свою касаційну скаргу та висловився щодо задоволення касаційної скарги ОСОБА_7 , а також з наведенням відповідних мотивів, просив скасувати судові рішення щодо ОСОБА_10 з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. 
Захисник  ОСОБА_9 в судовому засіданні висловилася проти задоволення касаційних скарг потерпілих і просила оскаржені судові рішення залишити без зміни. 
Прокурор в судовому засіданні просив судові рішення щодо ОСОБА_10 залишити без зміни, а касаційні скарги потерпілих – без задоволення.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати і визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах, зокрема через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, суд касаційної інстанції не вправі скасувати чи змінити оскаржувані рішення, а виходить з обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
У касаційній скарзі, за її змістом, потерпілий  ОСОБА_8 посилається на неповноту судового розгляду, тоді як в силу ст. 433 КПК перевірка цих обставин до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесена. 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про встановлення обставин вчинення   ОСОБА_12 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 КПК. 
Доводи потерпілих про порушення їх права брати участь в судовому розгляді, що перешкодило здійсненню повного та всебічного розгляду провадження в суді першої інстанції є неприйнятними.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 не з`явилася в судове засідання призначене на 05 листопада 2015 року за станом здоров`я, а потерпілий ОСОБА_8 без поважних причин – 29 лютого 2016 року, проте вони були належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду, що підтверджується їх підписами на повідомленні. Крім того, в судових засіданнях постійно брав участь представник потерпілої ОСОБА_13 , який здійснював представництво їх інтересів  відповідно до ст. 58 КПК. 
Отже, у даному випадку істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК, на які посилаються потерпілі у касаційних скаргах не встановлено.
Також, безпідставним є твердження потерпілого про здійснення судового розгляду провадження відносно невстановленої особи, оскільки технічну помилку в анкетних даних ОСОБА_10 , допущену в рішеннях суду першої інстанції, було усунуто шляхом виправлення описки в порядку, передбаченому ст. 379 КПК. 
Крім того, колегія суддів вважає непереконливими доводи потерпілої ОСОБА_7 про неналежне забезпечення їй права на користування послугами перекладача. 
Так, згідно зі ст. 29 КПК кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що провадження в суді першої та апеляційної інстанцій здійснювалося за участю п`яти перекладачів, які здійснювали переклад з української на російську мову. В компетентності зазначених перекладачів, суд, відповідно до вимог ст. 68 КПК, пересвідчився, і вони були належним чином попереджені про встановлену законом відповідальність за завідомо неправильний переклад або за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. 
Отже, судами першої та апеляційної інстанцій права потерпілої ОСОБА_7 у розумінні ст. 29 КПК були належним чином забезпечені.
Також, доводи касаційної скарги потерпілої про порушення її прав внаслідок відмови в апеляційному суді забезпечити їй переклад судового рішення на російську мову є безпідставними, з огляду на те, що в порядку ч. 4 ст. 29 КПК судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, у перекладі на рідну або іншу мову, надаються лише особі, стосовно якої вирішено питання щодо застосування примусових заходів виховного або медичного характеру або сторонам кримінального провадження, до числа яких, статтею 3 КПК потерпілих осіб не віднесено.
Крім того, матеріалами провадження спростовуються доводи касаційних скарг щодо  здійснення судового розгляду в суді апеляційної інстанції за відсутності особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру.
Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 401, 506 КПК особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, з урахуванням характеру психічного захворювання може бути викликана в судове засідання суду апеляційної інстанції у разі, якщо про це надійшло його клопотання.
Враховуючи те, що ОСОБА_10 на час апеляційного розгляду провадження перебував в ДУ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» і клопотання про здійснення судового розгляду за його участю не заявляв, доводи касаційних скарг про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону щодо проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_10 ,  є неспроможними.
Апеляційний суд ретельно перевірив всі доводи апеляційних скарг потерпілих та прокурора і обґрунтовано відмовив в їх задоволенні. Своє рішення апеляційний суд належним чином мотивував. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам    ст. 419 КПК. 
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування судових рішень, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційних скарг відсутні.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIIIвід 03 жовтня 2017 року, 
ухвалив: 
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_10 залишити без зміни, а касаційні скарги потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                      ОСОБА_3