ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

04 грудня 2018 року 
справа №344/5305/17
адміністративне провадження №К/9901/32042/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 червня 2017 року у складі судді Островського Л.Є. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року у складі суддів Сапіги В.П., Обрізка І.М., Яворського І.О. у справі №344/5305/17 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,
У С Т А Н О В И В
У квітні 2017 року ОСОБА_1 (далі - декларант, позивач у справі) звернувся з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці ДФС (далі - митний орган, відповідач у справі), у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 18/20605/17 від 02 березня 2017 року, якою його притягнуто до відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5065 грн, та закрити провадження у справі.
В обґрунтування позову зазначив, що склад передбаченого статтею 485 Митного кодексу України правопорушення в його діях відсутній, оскільки відсутня пряма форма умислу та його об'єктивна сторона, а також, посилаючись на положення частини шостої статті 69 Митного кодексу України, зазначив, що оскільки випадок класифікації заявленого до декларування товару є складним в силу частини п'ятої статті 69 Митного кодексу України, то стягнення у вигляді штрафу до нього застосоване безпідставно, всупереч наведеним нормам.
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року, позов задоволено частково, скасовано постанову в справі про порушення митних правил № 18/20605/17 від 02 березня 2017 року. 
Суди попередніх інстанцій виходили з відсутності в діях позивача складу (умислу) інкримінованого правопорушення, а також з відсутності підстав для притягнення позивача до відповідальності у зв'язку з тим, що випадок класифікації віднесено до складних.
У жовтні 2017 року митним органом подана касаційна скарга на судові рішення судів попередніх інстанцій, 4 жовтня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України (суддя Єрьомін А.В.) відкрито касаційне провадження, витребувано справу №344/5305/17 з суду першої інстанції.
02 березня 2018 року справу №344/5305/17 передано до Верховного Суду.
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме положень статей 264, 293, 266 Митного кодексу України, оскаржені судові рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.
Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
Верховний Суд, переглянувши судові рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.
Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.          
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.
Суди першої та апеляційної інстанцій установили. 
Позивач як декларант (митний брокер), що здійснює свої повноваження на підставі свідоцтва на право здійснення брокерської діяльності, 20 січня 2017 року подав до митного органу вантажну митну декларацію (ВМД) № 206050001/2017/000352 з метою митного оформлення товару - вантажна платформа металічна, без бортів призначена для встановлення на шасі вантажного автомобіля і перевезення в ній вантажів, вживана 1991 року випуску, за кодом УКТЗЕД 8708999390 та ставкою мита 5 %.
В судовому процесі встановлено, що відповідачем ініційовано скерування запиту до спеціалізованого підрозділу для вирішення складного випадку щодо правильності визначення митної вартості та класифікації вказаної платформи.
За наслідками розгляду запиту спеціалізованим підрозділом відділом адміністрування митних платежів відповідача винесено рішення про визначення коду товару від 26 січня 2017 року (змінено на 8707909000), згідно якого ставка мита змінилась на 10 %, а опис товару звучав як вантажна платформа металічна, з переднім бортом призначена для встановлення на шассі вантажного автомобіля і перевезення в ній вантажів, вживана 1991 року випуску.
02 березня 2017 року, у зв'язку з відображенням неправдивих відомостей у митній декларації (найменування товару, що має значення для класифікації), посадовою особою відповідача винесено спірну постанову №18/20605/17, якою позивача визнано винним у порушенні митних правил та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на підставі статті 485 Митного кодексу України.
Суди  попередніх інстанцій, здійснивши правовий аналіз положень частини шостої статті 69 Митного кодексу України у її сукупності з положеннями статті 485 цього кодексу, дійшли висновку про відсутність в діях позивача складу відповідного адміністративного правопорушення. 
З такими висновками погоджується Суд. 
Позивачу інкриміновано заявлення в митній декларації, з метою неправомірного зменшення розміру сплати митних платежів, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Відповідно до частин п'ятої, шостої статті 69 Митного кодексу України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. 
Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.
Митний орган в судовому процесі у попередніх інстанціях зазначав про складність випадку класифікації спірного товару та наголошував на тому, що саме ним було ініційовано запит до спецпідрозділу у зв'язку з необхідністю перевірки правильності заявленого коду товару за УКТЗЕД. 
Таким чином, у справі виникла необхідність отримання додаткової інформації, застосування спеціальних знань для перевірки заявлених у митній декларації відомостей. 
Судами встановлено, що опис спірного товару у митній декларації наведено згідно товаросупровідних документів, відтак в діях позивача відсутній склад інкримінованого йому правопорушення.  
Оскільки судами не встановлено подання позивачем неправдивих відомостей та документів чи приховування важливих для правильної класифікації товару даних, а декларування товару здійснювалось на основі наявних товаросупровідних документів,  то не було підстав визнавати дії позивача такими, що спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що являє собою об'єктивну сторону передбаченого статтею 485 Митного кодексу України правопорушення. 
Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС залишити без задоволення.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року у справі №344/5305/17 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                           Р.Ф.Ханова 
Судді:                                                                                                     І.А.Гончарова
                                                                                                               І.Я.Олендер