ПОСТАНОВА
Іменем України

30 січня 2019 року 
Київ
справа №448/194/16-а
адміністративне провадження №К/9901/11759/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 (головуючий суддя - Запотічний І.І., судді - Ліщинський А.М., Матковська З.М.)
у справі № 448/194/16-а
за позовом ОСОБА_2
до Львівської митниці ДФС та заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченка Михайла Івановича
про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про порушення митних правил,  

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС та заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченка Михайла Івановича, в якому просив:
- визнати протиправними дії заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченка М.І. щодо винесення постанови в справі про порушення митних правил № 0258/20910/16 від 12.02.2016 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 862  586,91 грн.;
- скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0258/20910/16 від 12.02.2016, винесену заступником начальника Львівської митниці ДФС     Мірошніченком М.І. про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 862  586,91 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що постанова у справі про порушення митних правил № 0258/20910/16 від 12.02.2016 прийнята відповідачем неправомірно без встановлення усіх обставин справи, зокрема які саме дії позивача свідчать про використання ним автомобіля, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими були надані такі пільги. Також позивач зазначив, що його вже було притягнуто до відповідальності за порушення встановленого статтею 95 Митного кодексу України (далі - МК України) строку доставки автомобіля до митного органу призначення.

Мостиський районний суд Львівської області постановою від 06.05.2016 адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнив у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил прийнята без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та правильної кваліфікації вчиненого правопорушення, без доведення наявності у позивача умислу на вчинення такого діяння та наявності мети, зазначеної в статті 485 МК України, а також із порушенням принципів законності та презумпції невинуватості.

Натомість Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 19.09.2016 рішення суду першої інстанції скасував, у задоволенні позову відмовив у зв'язку з наявністю в діях позивача складу порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, що свідчить про правомірність прийняття спірної постанови. 

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

При цьому в обґрунтування касаційної скарги позивач посилався здебільшого на доводи, аналогічні тим, що були викладені в позовній заяві. Крім того наголосив, що судом апеляційної інстанції не враховано та не надано оцінку доводам позивача, з якими погодився суд першої інстанції, щодо відсутності в діях особи складу правопорушення за статтею 485 МК України, не встановлено та не вказано, в яких саме діях, окрім порушення строків транзиту, полягало вчинення позивачем порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.10.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2

У своїх запереченнях на касаційну скаргу Львівська митниця ДФС просила залишити касаційну скаргу без задоволення з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції. 

30.01.2018 справу в порядку, передбаченому пунктом 4 частини першої Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 11.04.2014 через пункт пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 ввіз на митну територію України автомобіль марки «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1, без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений статтею 95 МК України.

09.12.2015 посадовою особою Львівської митниці ДФС стосовно позивача в його ж присутності складено протокол про порушення митних правил № 3010/20909/15 за ознаками порушення, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України. За результатами розгляду даної справи про порушення митних правил посадовою особою Львівської митниці прийнято ДФС постанову від 25.12.2015, згідно з якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Крім того, 27.01.2016 старшим державним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС Бондар А.В. складено протокол про порушення митних правил № 0258/20910/16, яким встановлено порушення ОСОБА_2 вимог та обмежень, встановлених розділом V МК України (Глава 17 «Транзит»), а саме здійснено використання товару - автомобіля марки «JEEP GRAND CHEROKEE», НОМЕР_1, відносно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, чим вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого  статтею 485 МК України.

При цьому, відповідно до службової записки Управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Львівської митниці ДФС від 18.01.2016 №063/13-70-25/46-ЕП встановлено, що сума несплачених позивачем митних платежів становить 287 528,97 гривень.

У подальшому, 12.02.2016, на підставі вищевказаного протоколу заступником начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченком М.І. прийнято постанову в справі про порушення митних правил № 0258/20910/16, згідно з якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 862 586,91 гривень.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил, процесуальні дії та порядок їх проведення, оскарження постанов у справах про порушення митних правил визначено розділом ХІХ МК України.

Відповідно до частини першої статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом статті 485 МК України використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ввіз транспортний засіб на митну територію України в митному режимі транзиту з метою особистого користування.

Так, згідно зі статтею 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Приписами статті 95 МК України встановлено строк транзитного перевезення, який для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). 

Відповідно до статті 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, не повинні використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту, та мають бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, встановленого статтею 95 зазначеного Кодексу.

Згідно зі статтею 284 МК України за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V «Митні режими» цього Кодексу, застосовується умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом до товарів, поміщених у митний режим транзиту.

Пунктом 2 частини першої статті 292 МК України визначено, що митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв'язку з якими його надано.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що нормами МК України встановлено особливі вимоги щодо використання митного режиму транзиту, які полягають у виконанні обов'язків щодо строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту та заборони використання транспортних засобів з будь-якою іншою метою, окрім транзиту. Лише при виконанні таких умов застосовується умовно повне звільнення від оподаткування ввізним митом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25.12.2015 позивач під час розгляду справи про порушення митних правил № 3010/20909/15 за ознаками порушення, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України, надав пояснення щодо причин перевищення строку доставки транспортного засобу до органів доходу і зборів призначення.

Відповідно до вказаних пояснень ОСОБА_2 продав автомобіль марки «JEEP GRAND CHEROKEE», НОМЕР_1, кузов номер НОМЕР_2, за 1300 доларів США громадянину України, прізвище, імені та адреси проживання якого йому не відомо. Такий продаж здійснювався на підставі усної домовленості, тому належним чином оформлений договір купівлі-продажу в позивача відсутній. Даний транспортний засіб мав бути вивезений в республіку Білорусь його новим власником, у зв'язку з чим  місцезнаходження автомобіля позивачу не відомо. Також у своїх поясненнях      ОСОБА_2 зазначив, що при ввезенні транспортного засобу в митному режимі транзиту ним не сплачувались належні митні платежі. 

Ці пояснення позивачем написані власноручно та підтверджено, що доповнень та зауважень у нього не було, фізичний та моральний тиск не чинився. На кожному аркуші пояснень міститься особистий підпис ОСОБА_2

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що надані ним 25.12.2015 пояснення щодо продажу автомобіля були такими на «прохання» працівника митниці, оскільки вони є суперечливими та спростовуються самим змістом пояснень, в яких зазначено, що такі написано власноручно ОСОБА_2, доповнень та зауважень у нього не було, фізичний та моральний тиск на нього не чинився.

Щодо посилання позивача на факт викрадення автомобіля, то суд також не бере їх до уваги з огляду на те, що про вказані обставини позивач ні при складенні протоколу, ні при розгляді справи про порушення митних правил не повідомляв, до суду відповідних доказів на підтвердження цього не надав.

Натомість судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2016» та ЄАІС зазначений вище транспортний засіб з митної території України станом на 25.01.2016 не вивозився.  

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанції, що дії позивача мають ознаки порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, оскільки позивач всупереч забороні на використання транспортного засобу з жодною іншою метою, крім транзиту, використовував його на митній території України в інших цілях.

Доводи позивача про те, що його двічі притягнуто до відповідальності за одне і теж правопорушення суд не вважає обґрунтованими, оскільки диспозиції норм статей 470 та 485 МК України, за якими його визнано винним та притягнуто до відповідальності, є різними. Тому притягнення позивача до відповідальності за статтею 470 МК України за порушення строків транзитного перевезення не виключає притягнення його до відповідальності за статтею 485 МК України за ухилення від сплати митних платежів у випадку порушення інших обов'язкових вимог цього правового режиму, визначеного у статті 93 МК України. 

Крім того, посилання позивача на те, що розгляд справи про порушення митних правил №0258/20910/16 здійснено за його відсутності, чим порушено його право на захист, на думку колегії суддів, є безпідставними у зв'язку з наступним. 

Так, матеріалами справи підтверджено факт того, що відповідач листом від 25.12.2016 № 13-70-26/п/29-16694 повідомляв ОСОБА_2 про необхідність з'явитися до 27.01.2016 з 09 до 16 год. до Львівської митниці з метою вирішення питання щодо складення протоколу про порушення митних правил, а листом від 28.01.2016 № 1778/13-70-26/П/29 митницею направлено позивачу примірник протоколу про порушення митних правил № 0258/20910/16 від 27.01.2016 та повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 10:00 год. 12.02.2016 за адресою: м.Львів, вул. Городоцька, 369.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про дотримання відповідачем вимог статті 526 МК України, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач завчасно та належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи про порушення митних правил, тому за відсутності клопотання про перенесення розгляду справи її розглянуто за відсутності позивача.
Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                                   І.Я. Олендер

                                                                                                                        Р.Ф. Ханова