Постанова
Іменем України
04 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 570/1972/17
провадження № 51-1781 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області                      від 18 липня 2017 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня 2017 року про встановлення адміністративного нагляду щодо  ОСОБА_7 .
Зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і встановлені ними обставини
Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня             2017 року встановлено адміністративний нагляд щодо  ОСОБА_7 на строк                  12 місяців з встановленням наступних обмежень на цей же строк, а саме: 1) заборонено вихід з дому по місцю проживання в період з 22-ї год. до 6-ї год. наступної доби; 2) заборонено виїзд в особистих справах за межі району проживання (міста) без дозволу територіальних органів поліції; 3) зобов`язано проходити реєстрацію в територіальних органах поліції за місцем проживання до трьох разів на місяць; 4) заборонено відвідувати місця, де дозволено продаж спиртних напоїв на розлив.
Апеляційний суд Рівненської області ухвалою від 18 липня 2017 року відмовив захиснику ОСОБА_6 у відкритті апеляційного провадження за його скаргою на зазначену постанову з підстав, передбачених ч. 4 ст. 399 КПК, оскільки скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення, оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 КПК.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги аргументує тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив йому у відкритті провадження та повернув апеляційну скаргу без додержання вимог, передбачених ч. 1 ст. 399 КПК, відповідно до яких, при невідповідності апеляційної скарги вимогам ст. 396 КПК, суд повинен був залишити скаргу без руху з наданням строку на усунення недоліків. Вважає, що зазначене порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, у контексті практики Європейського суду з прав людини, перешкоджає йому у доступі до правосуддя. 
Позиції учасників судового провадження
В судовому засідання прокурор не підтримав касаційної скарги захисника           ОСОБА_6 та просив закрити касаційне провадження. 
Мотиви Суду
Заслухавши всіх учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що касаційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Стаття 55 Конституції Українивизначає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. 
Положення п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції Українивизначає одну з основних засад судочинства – забезпечення права на апеляційний перегляд справи, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.
Згідно положень ст. 1 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд складає собою систему тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі.
За правилами ст. 2 вказаного закону такий нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню злочинів окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них. 
Відповідно до порядку, визначеного у ст. 5 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд встановлюється виключно судом, а постанова судді може бути оскаржена в установленому законом порядку.
Буквальне тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що постанова про встановлення адміністративного нагляду може бути оскаржена в усіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження.
Згідно п. 1 ст. 2 Протоколу N 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку. Здійснення цього права, включаючи підстави, на яких воно може бути здійснене, регулюється законом. 
Аналіз положень Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» в частині кола осіб, до яких такий нагляд може бути застосований, підстав його застосування, а також підстав та порядку його припинення свідчить про те, що застосування адміністративного нагляду є одним із наслідків засудження особи та випливає з судового рішення, яке набрало законної сили (щодо осіб, визначених у пункті «г» статті 3 цього Закону), або ж матеріалів установ виконання покарань або органів Національної поліції, що характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання, або ж після його відбування. Встановлення такого нагляду можливе в межах строків судимості як наслідку засудження кримінально-правового характеру.  
Відповідно до вимог ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За правилами ч. 1 ст. 538 КПК після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням. Крім того, згідно ст. 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.  У відповідності до ч. 6 ст. 539 КПК за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Колегія суддів зазначає, що гарантії права на оскарження судового рішення, постановленого в порядку Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» передбачено самим Законом, а заходи адміністративного нагляду за своєю правовою природою відносяться до питань, які пов`язані із засудженням особи та виникають під час або після виконання вироку. В свою чергу, КПК врегульовує право на апеляційне оскарження судових рішень, постановлених в порядку виконання вироку. 
Таким чином, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи захиснику  ОСОБА_6 у відкритті апеляційного провадження на постанову про встановлення щодо ОСОБА_7 адміністративного нагляду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 399 КПК, оскільки скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, залишив поза увагою те, що це рішення регулює питання, які пов`язані із засудженням особи та виникають під час або після виконання вироку. 
Отже, рішення апеляційного судупро відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 на постанову про встановлення щодо ОСОБА_7 адміністративного нагляду, на думку колегії суддів, є передчасним, необґрунтованим й таким, що позбавляє апелянта права на апеляційне оскарження судового рішення і значно обмежує його право на доступ до правосуддя гарантоване ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, оскаржувану ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції під час якого слід урахувати наведене та ухвалити законне, обґрунтоване і умотивоване рішення.
Висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах 
Особа, до якої судовим рішенням в порядку Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі»встановлено адміністративний нагляд та обмеження щодо його поведінки має право на апеляційне оскарження такого судового рішення на підставі ст. 5 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» в порядку, визначеному Розділом VIII КПК.
На підставі наведеного та керуючись статтями ч. ч. 1, 2 ст. 424, 433, 434 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII,
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 – задовольнити. 
Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 18 липня 2017 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня                     2017 року про встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню
не підлягає.
 
Судді:
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                     ОСОБА_3