Постанова 
Іменем  України        
 
06 лютого 2019 року
м. Київ
 
справа № 278/1133/14-ц
провадження № 61-192св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,
 
учасники справи:
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_3,
представники: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
відповідач за первісним позовом (третя особа за зустрічним позовом) - Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області, 
представники Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області: Приведьон Віталій Миколайович, Бесараб Олексій Дмитрович,
відповідачі за первісним позовом: виконавчий комітет Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_6,
представник виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області - Паньків Олег Богданович,
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_10,
представник ОСОБА_10 - ОСОБА_11,
 
треті особи за первісним позовом (відповідачі за зустрічним позовом): ОСОБА_12, ОСОБА_13, 
треті особи за первісним позовом: ОСОБА_14, ОСОБА_15, служба у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації,
позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_6,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_10 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 червня 2017 рокув складі судді Зубчук І. В. та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області
від 06 грудня 2017 року в складі колегії суддів: Шевчук А. М., Коломієць О. С., Талько О. Б.,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_10, 
ОСОБА_6., треті особи: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення.
 
Позовна заява мотивована тим, що він разом зі своєю сім'єю проживали у квартирі АДРЕСА_1 проте 
20 лютого 2014 року виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області було прийнято рішення про видачу ОСОБА_10 ордеру на вказану квартиру, а також включення до ордеру її доньки ОСОБА_6., 1996 року народження, та надано дозвіл останнім на реєстрацію в даній квартирі. Позивач вважав, що при видачі вказаного ордера були допущені грубі порушення вимог житлового законодавства, зокрема: житло, на яке видано ордер, не було вільним, оскільки у квартирі на законних підставах проживала його сім'я; особа, якій видано ордер не була зареєстрована та постійно не проживала на території смт. Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області, не перебувала на квартирному обліку, не потребувала поліпшення житлових умов. Крім того, ордер видано без розгляду питання житловою комісією.
 
З урахуванням викладеного, ОСОБА_3 просив визнати недійсним ордер, виданий ОСОБА_10 з включенням до нього її доньки ОСОБА_6. на вселення у квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 20 лютого 2014 року № 35.
 
У квітні 2014 року ОСОБА_10 та ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, треті особи: Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області, служба у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення з квартири. 
Позовна заява мотивована тим, що 20 лютого 2014 року виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області було прийнято рішення про видачу їй ордеру на вселення до спірної квартири. Вважала, що вказане рішення було прийнято у відповідності до вимог закону, оскільки станом на 07 лютого 2014 року ОСОБА_16 не був власником квартири АДРЕСА_1 та 05 березня 2014 року його разом із його родиною було знято з реєстраційного обліку в адміністративному порядку, як незаконно зареєстрованих. 14 березня 2014 року вона та її діти були зареєстровані у спірній квартирі, проте вимушені тимчасово проживати у своєї родини у с. Сінгури Житомирського району Житомирської області, оскільки у спірній квартирі продовжують проживати без реєстрації відповідачі. Іншого власного житла вона не має.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 просили усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом виселення ОСОБА_3, 
ОСОБА_12, ОСОБА_13 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 21 серпня 
2014 року за первісним позовом до участі у справі залучено співвідповідача - виконавчий комітет Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 13 липня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року, позов 
ОСОБА_3 задоволено.
Визнано недійсним ордер, виданий ОСОБА_10 з включенням в ордер її доньки ОСОБА_6., на квартиру АДРЕСА_1 виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області 
від 20 лютого 2014 року № 35.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_10, ОСОБА_6. відмовлено.
У березні 2016 року ОСОБА_10 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 червня 2015 року.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 червня 2017 року заяву ОСОБА_10 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 червня 2015 року задоволено.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 червня 
2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано недійсним ордер, виданий ОСОБА_10 із включенням у ордер її доньки ОСОБА_6., на квартиру АДРЕСА_1 виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 20 лютого 2014 року № 35.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_10, ОСОБА_6. відмовлено.
 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_10 звернулась зі скаргою до Апеляційного суду Житомирської області.
 
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 06 грудня 2017 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 червня 2017 року залишено без змін.
 
Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову щодо визнання ордеру на житлове приміщення недійсним та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскаржуваний ордер було видано на спірне житло всупереч установленим вимогам статті 58 ЖК УРСР, зокрема його було видано на квартиру в якій були зареєстровані та фактично проживали відповідачі за зустрічним позовом.
 
У січні 2018 року ОСОБА_10 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності.
 
У березні 2018 року ОСОБА_3 та Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області подали до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу, в яких зазначили, що судові рішення є законними і обґрунтованими.
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2004 року, була передана до громадського фонду комунальної власності Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області.
19 лютого 2014 року ОСОБА_10 звернулась до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області з заявою про надання дозволу на реєстрацію її та неповнолітньої дитини ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_2, у квартирі АДРЕСА_1, а також видати ордер на житло.
20 лютого 2014 року виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області було прийнято рішення № 35 «Про розгляд заяви ОСОБА_10 щодо надання дозволу на реєстрацію та видачу ордеру їй та її неповнолітній донці ОСОБА_6., 1996 рокународження» та видано ордер на право зайняття трикімнатної квартири АДРЕСА_1 а також надано дозвіл ОСОБА_10 та її неповнолітній донці ОСОБА_6 на реєстрацію у вказаній квартирі.
З 07 лютого 2014 року по 05 березня 2014 року в спірній квартирі були зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_12, та ОСОБА_13, які і після зняття їх з реєстрації продовжують проживати у даній квартирі, що підтверджується довідками Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства від 20 лютого 2014 року № 181 та від 02 квітня 
2014 року № 322.
Згідно з довідкою Новогуйвинського виробничо житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства від 02 квітня 2014 року № 322 
ОСОБА_10, її донька ОСОБА_6. та син ОСОБА_17 зареєстровані за адресою спірної квартири з 14 березня 2014 року, що також підтверджується копіями паспортів ОСОБА_10 та ОСОБА_6.
 
Житлові правовідносини щодо забезпечення прав громадян на житло, належне використання і схоронність житлового фонду встановлені Житловим кодексом УРСР.
 
Підстави та порядок надання жилих приміщень у будинках державного та громадського житлового фонду передбачені главою 1 розділу ІІІ ЖК УРСР.
 
Статтею 51 ЖК України передбачено, що жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.
Статтею 58 ЖК УРСР встановлено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.
 
Таким чином, ухвалюючи рішення у справі та задовольняючи вимоги 
ОСОБА_14 щодо визнання недійсним ордеру на житлове приміщення та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_10 щодо усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення з квартири, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), встановивши, що на час прийняття рішення виконкому щодо видачі оскаржуваного ордеру та на час його видачі у спірній квартирі проживали та були зареєстровані відповідачі за зустрічним позовом, дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що оскаржуваний ордер на спірну квартиру, виданий з порушенням норм частини другої статті 58 ЖК УРСР, а тому підлягає визнанню недійсним.
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Враховуючи те, що спір по суті судами першої та апеляційної інстанцій вирішено правильно і законно, а рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України), колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_10 залишити без задоволення.
 
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 червня 
2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 06 грудня 
2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                              Н. О. Антоненко 
                                                                                       В.М. Коротун
В.І. Крат
В.П. Курило