ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року 
м. Київ

Справа №  904/9301/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.

учасники справи:
позивач  - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"
представник позивача  - Малєєва О.М.
відповідач -  Товариство з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Білозір'я"
представник відповідача - Кузьменко В.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" 

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду у складі                  Іванова О.Г. - головуючого, Дарміна М.О., Чимбар Л.О. від 13 серпня 2018 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області у складі Рудь І.А. від 01 березня 2018 року 

Історія справи
Короткий зміст позовних вимог 

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Білозір'я» з позовом про  визнання недійсним договору про внесення змін від 13.12.2016 до кредитного договору від 28.10.2016 № DNHSLON06915, що укладений між позивачем та Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Білозір'я", з моменту його укладення. 

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір про внесення змін до кредитного договору підписано: (1) з перевищенням наданих представнику ПАТ КБ «ПриватБанк» Яценку В.А. повноважень згідно довіреності № 3997-К-Н-Н від 28.09.2015, оскільки сума вказаного договору значно вище, ніж передбачено наведеною довіреністю та (2) без наступного схвалення даного правочину юридичною особою - позивачем, що є підставою для визнання вказаного договору недійсним на підставах, передбачених ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України.

Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

28.10.2016 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Білозір'я"     (позичальник) укладено кредитний договір № DNHSLON06915 (далі - кредитний договір). 

Вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія (п. А 1 кредитного договору).

Згідно з п. А 2 кредитного договору ліміт цього договору 33     500     000,00 грн., у тому числі на наступні цілі: в розмірі 33     500     000,00 грн. на реструктуризацію діючих кредитів шляхом рефінансування з частковою зміною валюти кредитування на сплату страхових платежів у випадку та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.12 цього договору, для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування за реквізитами, зазначеними в п. 2.1.1 договору, на сплату судових витрат, передбачених п.п. 2.2.15, 2.3.13, 5.8 цього договору.

Відповідно до п. А.3 кредитного договору термін повернення кредиту встановлено згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (додаток № 1 до договору). Згідно зі ст. 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов'язань, має право змінити умови договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із значенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов'язань, термін повернення кредиту встановлюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (додаток № 1 до договору). 

13.12.2016 між сторонами укладено договір про внесення змін до кредитного договору №DNHSLON06915 від 28.10.2016 (далі - договір про внесення змін), яким зміст кредитного договору було викладено у новій редакції та виключено умови щодо прав банку вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів у разі невиконання або неналежного виконання останнім зобов'язань за кредитним договором; щодо форми відсоткової ставки та порядку її зміни; щодо права банку на договірне списання коштів з рахунків позичальника в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором; щодо черговості зарахування коштів на погашення заборгованості; щодо порядку зміни та розірвання кредитного договору; змінено строки нарахування неустойки за порушення умов договору та строки позовної давності; в повному обсязі було виключено відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Як вбачається з преамбули спірного договору, з боку позивача він укладався першим заступником Голови Правління банку - керівником корпоративного VIP-бізнесу, бізнесу великих і VIP-клієнтів і ОКЦ ГО ПАТ КБ "Приватбанк" Яценком В.А., що діяв на підставі довіреності №3997-К-Н-Н від 28.09.2015, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. 28.09.2015 за реєстром № 2699.

Відповідно до пункту 1 довіреності від 28.09.2015 № 3997-К-Н-Н, виданої банком в особі Голови Правління Дубілета Олександра Валерійовича, першого заступника Голови Правління банку - керівника корпоративного VIP-бізнесу, бізнесу великих і VIP-клієнтів і ОКЦ ГО ПАТ КБ "Приватбанк" Яценко В.А. уповноважено на здійснення від імені банку таких дій: укладати кредитні договори, договори на придбання майна, майнових прав та інші договори (угоди), пов'язані із розміщенням коштів, за якими банк приймає зобов'язання (за виключенням угод з векселями), а також угоди про забезпечення банком зобов'язань клієнтів. При цьому сума угоди з кожним клієнтом не повинна перевищувати 750     000, 00 доларів США або еквівалент вищеназваної суми у будь-якій валюті по курсу Національного банку України на дату укладання угоди. Якщо зобов'язання клієнта перед банком за укладеною угодою забезпечується фінансовим покриттям на сто відсотків (тобто на рахунках, відкритих у банку, розміщені кошти, які забезпечують виконання зобов'язання клієнта по таких угодах), то угода може бути укладена на суму, що не перевищує 1 500 000, 00 доларів США або еквівалента вищеназваної суми у будь-якій валюті по курсу Національного банку України на дату укладення угоди. За наявністю відповідного рішення Голови Правління, Правління, Кредитного комітету або Спостережної ради банку правочин може бути вчинений на суму, вказану в рішенні.

Повноваження першого заступника Голови Правління банку визначені також Статутом банку, державну реєстрацію змін до установчих документів, якого проведено 23.07.2015, тобто Статутом у редакції на день укладення оспорюваного договору.

За змістом підпункту 9.4.6.2 Статуту банку у відповідній редакції, перші заступники Голови Правління в межах суми, що еквівалентна 400 000 доларів США, вчиняють правочини (укладають договори, угоди, підписують контракти, у тому числі і зовнішньоекономічні) з розпорядження рухомим та нерухомим майном банку, грошовими коштами, за умови, якщо ця сума складає менше ніж 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності та не перевищує граничну суму, встановлену підпунктом 25 пункту 9.3.3 цього статуту. Ліміт повноважень може бути змінений окремим рішенням Голови Правління, Наглядової ради або Загальних зборів, з урахуванням вказаних обмежень.

Підпунктом 9.3.3 Статуту банку у відповідній редакції, визначена компетенція Наглядової ради банку. Зокрема, відповідно до абзацу 25 підпункту 9.3.3 Статуту до компетенції Наглядової ради належить встановлення обмеження у вигляді граничних сум (лімітів) для Правління банку на прийняття рішень по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку, а також для Голови Правління банку на укладення угод та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку.

05.08.2016 відбулось засідання Наглядової ради банку, на якому у відповідності з порядком денним вирішувалось питання про встановлення обмеження у вигляді граничних сум (лімітів) для Голови правління, Генерального заступника Голови Правління та перших заступників Голови правління на укладання угод та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном банку, а також на укладання будь-яких угод (правочинів) з Національним банком України.

За результатами розгляду питання, включеного до порядку денного засідання Наглядової ради банку, Наглядова рада вирішила: на підставі абзацу 25 підпункту 9.3.3 пункту 9.3 розділу 9 Статуту банку встановити на період з 05.08.2016 по 31.12.2019 (включно) обмеження у вигляді граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину) в розмірі, що не перевищує 10 (десяти) відсотків вартості активів банку за даними останньої річної фінансової звітності, для Голови Правління, Генерального заступника Голови Правління (діє без довіреності) та перших заступників Голови Правління (діють без довіреності) на укладання та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном банку, а також на укладання будь-яких угод (правочинів) з Національним банком України (договорів застави, договорів іпотеки, додаткових договорів до договорів застави, додаткових договорів до договорів іпотеки, договорів про перехід до банку прав та обов'язків заставодавця або іпотекодавця     в зв'язку з переходом права власності на предмет застави або предмет іпотеки, кредитних договорів, додаткових угод до кредитних договорів тощо) без попереднього рішення Правління банку незалежно від кількості таких угод (правочинів), але завжди з урахуванням вказаної вище граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину).

Результати засідання Наглядової ради банку оформлені протоколом від 05.08.2016 №43.

Відповідно до Окремої фінансової звітності за Міжнародними стандартами фінансової звітності та звіту незалежного аудитора розмір активів банку станом на 31.12.2015 складав 258 611 000 000 грн. (вказана інформація розміщена на офіційному сайті банку), 10% від розміру активів банку станом на 31.12.2015 складає 25 861 100 000 грн. 

Відповідно до протоколу Кредитного комітету банку від 16.12.2016 №Э.МКК-DN.08.0.0.1/1-7359512, кредитним комітетом погоджено укладення оспорюваного договору.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2018 в задоволенні позову відмовлено повністю. 

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд першої інстанції виходив з того, що за Статутом позивача ліміт повноважень на укладення правочинів, передбачений п.9.4.6.2 Статуту, може бути змінений окремим рішенням Голови Правління, Наглядової ради або Загальних зборів, з урахуванням обмежень, визначених цим пунктом. Протоколом засідання наглядової ради позивача № 43 від 05.08.2016 прийнято рішення про встановлення ліміту однієї угоди (правочину) в розмірі, що не перевищує 10 відсотків вартості активів банку за даними останньої річної фінансової звітності для Голови Правління, Генерального заступника Голови Правління та перших заступників Голови Правління банку на укладання та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном банку; дане рішення не скасоване. Таким чином, станом на день укладення договору від 13.12.2016 перший заступник Голови Правління - Яценко В.А. мав повноваження щодо вчинення угод (правочинів) щодо рухомого та нерухомого майна банку з лімітом повноважень - 25     861     000 000,00 грн., тобто в межах суми кредитного договору №DNHSLON06915 від 28.10.2016 (на 33     500     000,00 грн.) до якого внесено зміни договором від 13.12.2016, отже, перевищення повноважень під час підписання оспорюваного договору з боку банку не відбулось. 

Також, суд першої інстанції зазначив, що  укладення договору про внесення змін до кредитного договору та надання повноважень на його підписання погоджено протоколом Кредитного комітету ПАТ КБ "Приватбанк" і  оспорюваним правочином внесені зміни, що не стосуються кредитного ліміту. 

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018  рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2018 залишено без змін. 

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що договір про внесення змін укладений від імені позивача представником у межах повноважень, визначених статутом позивача.  Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що після укладення оспорюваного договору, банком вчинені дії, що свідчать про схвалення й прийняття до виконання вказаного правочину, що узгоджується з імперативними приписами статті 241 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги 

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»  подало касаційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову повністю.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)
          
Скаржник обґрунтовує свої доводи касаційної скарги наступним:

1) суди дійшли помилкового висновку щодо наявності повноважень у першого заступника Голови Правління Яценка В.А. на укладення договору про внесення змін на спірну суму;

2) судами невірно розтлумачені положення рішення Наглядової ради №43 від 05.08.2016 без системного аналізу Статуту позивача;

3) суди дійшли безпідставного висновку про погодження підписання оспорюваного правочину Кредитним комітетом, оскільки окремого рішення відносно відповідача на вказану у договорі суму не існує, крім того, протоколом Кредитного комітету від 16.12.2016 №Э.МКК-DN.08.0.0.1/1-7359512 Голова Правління погодився внести зміни до Кредитного договору шляхом виключення деяких положень, у яких відсутні умови, зазначені у оспорюваному договорі, тому твердження щодо схвалення банком правочину про внесення змін до договору є необґрунтованими;

4) висновок судів про те, що внесення змін до кредитного договору не стосується розміру кредитного ліміту, є необґрунтованим, оскільки спірною угодою змінився обсяг прав позивача шляхом їх звуження, що фактично є викладенням кредитного договору в новій редакції.

Позиція ТОВ «Приват-Агро-Білозір'я», викладена у відзиві на касаційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" та додаткових поясненнях 

ТОВ «Приват-Агро-Білозір'я» у своєму відзиві просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк", оскаржувані рішення у справі залишити без змін. Крім того, при прийняті рішення, відповідач просить врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постановах Суду від 26.10.2018 по справі №904/9009/17, від 08.05.2018 по справі №904/9090/17, від 31.07.2018 по справі №904/8992/17, від 15.08.2018 по справі 904/9055/17, від 29.08.2018 по справі №904/9108/17, від 34.07.2018 по справі № 904/9111/17, за результатами розгляду яких, Суд підтвердив наявність повноважень у першого заступника Голови Правління ПАТ КБ "ПриватБанк"  щодо укладення правочинів про внесення змін до кредитних договорів на підставі довіреності від 28.09.2015 №3997-К-Н-Н.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Верховний Суд, здійснивши перегляд судових рішень у справі на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів та вимог касаційної скарги, погоджується із висновками суду першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у задоволенні  позову про визнання недійсним договору про внесення змін від 13.12.2016 до Кредитного договору від 28.10.2016 № DNHSLON06915, що укладений між позивачем та Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Білозір'я" з моменту його укладання, з огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є наявність підстав визнання договору про внесення змін від 13.12.2016 до кредитного договору від 28.10.2016 № DNHSLON06915, укладеного між позивачем та відповідачем, - недійсним, як такого, що укладений з перевищенням повноважень з боку представника банку. 

Статтею 11 ЦК України визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір.

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень статей 179, 184, 190, 317, 1046, 1054 ЦК України надання певної суми грошових коштів у кредит за своєю суттю є розпорядженням майном як сукупністю речей, визначених родовими ознаками. Встановлений довіреністю, статутом тощо ліміт повноважень відповідної особи щодо вчинення правочинів (укладення договорів) визначає граничний розмір (вартість) майна, яким може розпоряджатися зазначена особа від імені банку. 

Вчиняючи правочин (укладаючи договір) щодо розпорядження майном (зокрема, певною сумою грошових коштів), уповноважена особа відповідно до положень статей 626, 628 ЦК України визначає умови такого розпорядження, тобто умови, на яких у сторін виникають, змінюються або припиняються цивільні права та обов'язки щодо зазначеного майна, зокрема, передбачає його повернення на відповідних умовах, відповідальність за неповернення або неналежне використання тощо. 

Верховний Суд зазначає, що зміна визначених у відповідному договорі умов є по суті розпорядженням відповідним майном на інших умовах, ніж було визначено раніше вчиненим правочином. І якщо зазначені зміни не стосуються конкретної частини майна (частини грошових коштів), то вони визначають долю усього майна в сукупності. 

Відтак, Верховний Суд вважає, що внесення змін до договору щодо умов розпорядження майном (грошовими коштами) може здійснюватися лише тією особою, яка має повноваження на укладення такого договору, незалежно від того, чи стосується відповідна зміна безпосередньо розміру майна (суми грошових коштів). 

Отже, для правильного вирішення цього спору господарським судам необхідно було встановити наявність або відсутність повноважень у особи, яка підписала договір про внесення змін від 13.12.2016.

Відповідно до частини другої ст. 87 ЦК України установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

За приписами частин першої та другої ст. 13 Закону України "Про акціонерні товариства" установчим документом акціонерного товариства є його статут. Статут акціонерного товариства повинен містити, зокрема, відомості про склад органів товариства та їх компетенцію, порядок утворення, обрання і відкликання їх членів та прийняття ними рішень, а також порядок зміни складу органів товариства та їх компетенції.

За положеннями розділу 9 Статуту ПАТ КБ "Приватбанк", державну реєстрацію змін до установчих документів якого проведено 23.07.2015, органами управління банку є загальні збори акціонерів (учасників) банку (вищий орган банку), наглядова рада банку, правління банку; органами контролю банку є ревізійна комісія банку, підрозділ внутрішнього аудиту банку.

Статтею 58 Закону України "Про акціонерні товариства" (у редакції, чинній на дату укладення оспорюваного договору) передбачено, що виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Виконавчий орган акціонерного товариства підзвітний загальним зборам і наглядовій раді, організовує виконання їх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом. Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор).

Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Частинами першою та третьою статті 92 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно з частинами другою та третьою статті 244 ЦК України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Статтею 246 ЦК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до пункту 1 довіреності від 28.09.2015 № 3997-К-Н-Н, виданої банком в особі голови правління Дубілета Олександра Валерійовича, першого заступника Голови Правління банку - керівника корпоративного VIP-бізнесу, бізнесу великих і VIP-клієнтів і ОКЦ ГО ПАТ КБ "Приватбанк" Яценко В.А. уповноважено на здійснення від імені банку таких дій: укладати кредитні договори, договори на придбання майна, майнових прав та інші договори (угоди), пов'язані із розміщенням коштів, за якими банк приймає зобов'язання (за виключенням угод з векселями), а також угоди про забезпечення банком зобов'язань клієнтів. При цьому сума угоди з кожним клієнтом не повинна перевищувати 750     000, 00 доларів США або еквівалент вищеназваної суми у будь-якій валюті по курсу Національного банку України на дату укладання угоди. Якщо зобов'язання клієнта перед банком за укладеною угодою забезпечується фінансовим покриттям на сто відсотків (тобто на рахунках, відкритих у банку, розміщені кошти, які забезпечують виконання зобов'язання клієнта по таких угодах), то угода може бути укладена на суму, що не перевищує 1 500 000, 00 доларів США або еквівалента вищеназваної суми у будь-якій валюті по курсу Національного банку України на дату укладення угоди. За наявністю відповідного рішення голови правління, правління, кредитного комітету або спостережної ради банку правочин може бути вчинений на суму, вказану в рішенні.

Повноваження першого заступника Голови Правління банку визначені також Статутом банку, державну реєстрацію змін до установчих документів якого проведено 23.07.2015, тобто Статутом у редакції на день укладення оспорюваного договору.

За змістом підпункту 9.4.6.2 статуту банку у відповідній редакції, перші заступники Голови Правління в межах суми, що еквівалентна 400 000,00 доларів США, вчиняють правочини (укладають договори, угоди, підписують контракти, у тому числі і зовнішньоекономічні) з розпорядження рухомим та нерухомим майном банку, грошовими коштами, за умови, якщо ця сума складає менше ніж 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності та не перевищує граничну суму, встановлену підпунктом 25 пункту 9.3.3 цього статуту. Ліміт повноважень може бути змінений окремим рішенням Голови Правління, Наглядової ради або Загальних зборів, з урахуванням вказаних обмежень.

Підпунктом 9.3.3 Статуту банку у відповідній редакції визначена компетенція Наглядової ради банку. Зокрема, відповідно до абзацу 25 підпункту 9.3.3 Статуту до компетенції Наглядової ради належить встановлення обмеження у вигляді граничних сум (лімітів) для Правління банку на прийняття рішень по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку, а також для Голови Правління банку на укладення угод та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку.

05.08.2016 відбулось засідання Наглядової ради банку, на якому у відповідності з порядком денним вирішувалось питання про встановлення обмеження у вигляді граничних сум (лімітів) для Голови правління, Генерального заступника Голови Правління та перших заступників Голови Правління на укладання угод та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном банку, а також на укладання будь-яких угод (правочинів) з Національним банком України.

За результатами розгляду питання, включеного до порядку денного засідання Наглядової ради банку, Наглядова рада вирішила: на підставі абзацу 25 підпункту 9.3.3 пункту 9.3 розділу 9 статуту банку встановити на період з 05.08.2016 по 31.12.2019 (включно) обмеження у вигляді граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину) в розмірі, що не перевищує 10 (десяти) відсотків вартості активів банку за даними останньої річної фінансової звітності, для Голови Правління, Генерального заступника Голови Правління (діє без довіреності) та перших заступників Голови Правління (діють без довіреності) на укладання та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном банку, а також на укладання будь-яких угод (правочинів) з Національним банком України (договорів застави, договорів іпотеки, додаткових договорів до договорів застави, додаткових договорів до договорів іпотеки, договорів про перехід до банку прав та обов'язків заставодавця або іпотекодавця у зв'язку з переходом права власності на предмет застави або предмет іпотеки, кредитних договорів, додаткових угод до кредитних договорів тощо) без попереднього рішення Правління банку незалежно від кількості таких угод (правочинів), але завжди з урахуванням вказаної вище граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину).

Результати засідання Наглядової ради банку оформлені протоколом від 05.08.2016 №43.

Судами встановлено, що відповідно до наданої Окремої фінансової звітності за Міжнародними стандартами фінансової звітності та звіту незалежного аудитора станом на 31.12.2015, за якими розмір активів Банку станом на 31.12.2015 складав 258 611 000 000,00 грн. (вказана інформація розміщена на офіційному сайті Банку), 10% від розміру активів Банку станом на 31.12.2015 складає 25 861 100 000,00 грн. 

Отже, Верховний Суд погоджується з висновком обох судових інстанцій про те, що протоколом №43 було розширено повноваження перших заступників Голови Правління банку та уповноважено їх на укладання та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном банку з обмеженням у вигляді граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину) в розмірі, що не перевищує 10 (десяти) відсотків вартості активів банку за даними останньої річної фінансової звітності, тобто до 25  861  000 000,00 грн.

Предметом спірних змін до кредитного договору від 13.12.2016 - є кредит на суму 33     500     000,00 грн., тобто предметом угоди є сума, яка не перевищує встановлене обмеження у 25 861 100     000 грн.

З огляду на викладене, укладення договору по внесення змін від 13.12.2016 входило до повноважень першого заступника Голови Правління банку - Яценка Володимира Анатолійовича, оскільки предметом цієї угоди є сума, яка не перевищує встановлене обмеження у 25 861 100 000,00 грн.

Відтак суди дійшли правильного висновку про наявність повноважень у першого заступника Голови Правління банку - Яценка Володимира Анатолійовича на укладення правочину про внесення змін до кредитного договору на підставі довіреності від  28.09.2015 № 3997-К-Н-Н, а також згідно зі Статутом банку в редакції, чинній на момент укладення договору про внесення змін до кредитного договору, з урахуванням збільшення ліміту повноважень, встановленого рішенням наглядової ради ПАТ КБ "Приватбанк" та оформленого протоколом №43 від 05.08.2016.

Також, судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що відповідно до протоколу Кредитного комітету банку від 16.12.2016 №Э.МКК-DN.08.0.0.1/1-7359512, Кредитним комітетом погоджено укладення спірного договору, а тому після укладення оспорюваного правочину банком вчинені дії, що свідчать про схвалення й прийняття до виконання вказаного правочину, що узгоджується з імперативними нормами статті 241 ЦК України. 

Крім того, судом апеляційної інстанції вірно відхилено доводи банку про те, що оспорюваний договір є окремим та самостійним договором та оцінку йому необхідно надавати, не беручи до уваги кредитний договір, оскільки зміни до кредитного договору нерозривно пов'язані з первісним договором та не можуть розглядатися як окремі. В свою чергу, відомості стосовно невід'ємності оспорюваного правочину  як частини кредитного договору, зазначено безпосередньо і в договорі (розділ ІІІ).

Доводи банку стосовно того, що у рішенні Наглядової ради банку не зазначено про можливість укладати та вчиняти правочини по розпорядженню грошовими коштами - спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. А саме, у вказаному рішенні йдеться про можливість розпорядження рухомим та нерухомим майном банку.

У відповідності до частини першої статті 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення; рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі (стаття 181 ЦК України).

Згідно частини першої статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Виходячи з вищенаведених положень цивільного законодавства, апеляційним судом підставно зазначено, що наявне у рішенні наглядової ради посилання щодо надання певних прав на «розпорядження рухомим та нерухомим майном» включає в себе також  поняття грошових коштів. 

Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову про визнання недійсним договору про внесення змін від 13.12.2016 до кредитного договору від 28.10.2016 № DNHSLON06915, що укладений між позивачем та відповідачем, з моменту його укладання. 

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.10.2018  у справі № 904/9009/17. 

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду справи в суді касаційної інстанції  касаційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

У зв'язку з відмовою в задоволенні касаційної скарги, згідно вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"  залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01 березня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 серпня 2018 року у справі № 904/9301/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             Міщенко І.С.

Судді                                                                                                      Берднік І.С.

        Суховий В.Г.