ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року 
м. Київ

Справа №  904/9718/13 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кушнір І.В. - головуючий, Берднік І.С., Мачульський Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Штефана Владислава Олександровича на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 (головуючий суддя: Пархоменко Н.В., судді: Верхогляд Т.А., Чередко А.Є.) 

за заявою Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича
про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 за нововиявленими обставинами

за позовом  Криворізької міської ради Дніпропетровської області
до Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича 
про  стягнення 277 801,94 грн. за договором оренди земельної ділянки,

Учасники справи: не викликалися та не повідомлялися.

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1.  29.07.2016 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява            Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 за нововиявленими обставинами, в якій заявник просив:
- переглянути рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014р. у справі №904/9718/13 за нововиявленими обставинами та скасувати його;
- прийняти нове рішення у справі №904/9718/13, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
2.  Заява обґрунтована тим, що підставою для задоволення позову став Розрахунок, в основі якого є Довідка №25-р2 від 07.02.2011р., яка у свою чергу мала складатись на основі Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Однак Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області в листі-відповіді за                     №Ш-177/0-177/6-16 від 24.05.2016р. зазначило, що станом на 07.02.2011р. витяг на ім'я ФОП Штефан В.О. не складався та не видавався. Відповідач вважає, що, отримавши відповідь від Управління, він виявив факт відсутності витягу, виключно на підставі якого мала б складатись довідка, що у свою чергу має значення для правильного вирішення спору. У даному випадку, на думку відповідача, така нововиявлена обставина виступає в якості фактичних даних, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу рішення суду від 10.02.2014р.       
3. Криворізька міська рада Дніпропетровської області   щодо задоволення заяви заперечила, зазначивши, що отримання довідки про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки передбачено не лише рішенням Криворізької міської ради №3884 від 14.05.2010,  а також і Податковим кодексом України. Позивач вказав, що правова оцінка законності та належності довідки  про нормативну грошову оцінку земельної ділянки була предметом судового розгляду в адміністративній справі №804/2239/14, а у справі №804/4697/14 судом надано висновок стосовно правомірності дій міської ради щодо розрахунку плати за земельну ділянку на підставі  вказаної довідки.

ІІ. Короткий зміст судових рішень

4. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 заяву Фізичної особи - підприємця Штефана Владислава Олександровича про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 у справі №904/9718/13 за нововиявленими обставинами задоволено; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 у справі №904/9718/13 скасовано; прийнято нове рішення; у задоволенні позову відмовлено. 

5. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 у справі №904/9718/13 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 у справі №904/9718/13 скасовано; в задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Штефана Владислава Олександровича про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 у справі №904/9718/13 за нововиявленими обставинами відмовлено; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 у справі №904/9718/13 залишено без змін. 

ІІІ. Процедура касаційного провадження у Верховному Суді

6. 18.10.2018 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Фізичною особою - підприємцем Штефаном Владиславом Олександровичем подано касаційну скаргу на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018  до  Касаційного господарського суду.   

7. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2018 року у справі №904/9718/13 визначено колегію суддів у складі:    Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Берднік І.С.

8. Ухвалою Верховного Суду від 19.11.2018 касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Штефана Владислава Олександровича залишено без руху до 19.12.2018 на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржником не було додано документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі, а саме не доплачено судовий збір у сумі 4 556,04       грн.; встановлено  Фізичній особі - підприємцю Штефану Владиславу Олександровичу строк усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

9. 19.12.2018 Фізичною особою - підприємцем Штефаном Владиславом Олександровичем до суду надіслано квитанцію від 18.12.2018 на суму                           4556,04 грн.  
   
10. Згідно з частиною 4 статті 301 Господарського процесуального кодексу України  перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється без повідомлення учасників справи, крім справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження.

11. За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

12. Ухвалою Верховного Суду  від 08.01.2019 заяву  Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено; поновлено Фізичній особи-підприємцю Штефану Владиславу Олександровичу  строк для подання касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 у справі № 904/9718/13; відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. Суд ухвалив розгляд  скарги здійснити у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи; визначити строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи до 28.01.2019; зупинити дію постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 у справі № 904/9718/13 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

13. 28.01.2019  до Касаційного господарського суду надійшло клопотання (заява)  Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про відвід судді  Кушніра І.В. 

Також  від скаржника надійшло уточнення до клопотання (заяви)  про відвід судді  Кушніра І.В. 
У даній заяві заявник просив розглядати питання про відвід у судовому засідання за участю сторін у справі.

Ухвалою Верховного Суду від  30.01.2019 залишено клопотання заявника про розгляд питання про відвід у судовому засідання за участю сторін у справі без задоволення, визнано доводи, викладені в клопотанні (заяві) про відвід судді Кушніра І.В., необґрунтованими, передано справу №904/9718/13 на авторозподіл для визначення судді з розгляду заяви про відвід судді Кушніра І.В. 

Ухвалою Верховного Суду від  05.02.2019 у задоволенні заяви ФОП Штефана В.О. про відвід судді Кушніра І.В. від розгляду справи № 904/9718/13 відмовлено.

14. 28.01.2019 до Касаційного господарського суду  від Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича надійшло клопотання  про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. 

Клопотання мотивовано тим, що  дана справа  суттєво впливає на соціально-економічний розвиток міста Кривого Рогу, його суб'єктів господарювання та може стати підставою для подальшого зловживання посадовими особами Криворізької міської ради своїми службовими повноваженнями. 

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014, яке постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.05.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 02.07.2014 залишено без змін, та про перегляд якого за нововиявленими обставинами подано заяву скаржником, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на користь Криворізької міської ради заборгованість за договором оренди земельної ділянки у сумі 261 238,10 грн., пеню у розмірі 16 563,84 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі   5 556,04грн.

За приписами частини 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.ч.4,6 ст.301 ГПК України:
"4. Перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється без повідомлення учасників справи, крім справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження.
6. З урахуванням конкретних обставин справи суд касаційної інстанції може розглянути касаційні скарги, зазначені у частинах четвертій і п'ятій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи."

Тобто, відповідно до вказаної ч.6 ст.301 ГПК України, вирішення питання про проведення судового засідання з повідомленням та викликом учасників справи при розгляді касаційних скарг, зазначених у частинах четвертій і п'ятій вказаної статті 301 ГПК, обумовлено лише власним розсудом суду касаційної інстанції з огляду на конкретні обставини справи. Ніяких інших підстав чи умов, якими має керуватися касаційний суд при вирішенні зазначеного питання, у вказаній нормі не міститься.

З урахуванням зазначеного, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи, а тому відхиляє його як безпідставне. 

15. 28.01.2019 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Криворізькою міською радою до Касаційного господарського суду направлено відзив касаційну скаргу, який фактично надійшов до суду  31.01.2019.

ІV. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

16. У касаційній скарзі  Фізична особа - підприємець  Штефан Владислав Олександрович (скаржник, відповідач)  просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 скасувати та залишити в силі   рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2018  у справі №904/9718/13.

17. Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник вказує, що  рішення суду апеляційної інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням  норм процесуального права.

ФОП Штефан В.О. вважає, що постанова суду апеляційної інстанції була ухвалена за участі суддів, яким було заявлено відвід, оскільки виникли обставини, які викликають сумнів у їх неупередженості та об'єктивності.

Скаржник зазначає, що 21.08.2017 через канцелярію Господарського суду Дніпропетровської області подав заяву (клопотання) про доповнення підстав перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, яка мотивована тим, що 18.07.2017 Вищий адміністративний суд України розглянув касаційну скаргу ФОП Штефана В.О. у справі № 2а-423/10/0408.

ФОП Штефан В. О. вказує, що в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.07.2017 у справі № 2а-423/10/0408 наведено висновки щодо застосування та юридичної сили у часі рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010                 № 3884, і після набрання судовим рішенням законної сили ухвала Вищого адміністративного суду України від 18.07.2017 у справі № 2а-423/10/0408 є нововиявленою обставиною, оскільки висновки суду мають суттєве значення для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Скаржник вважає, що з урахуванням висновків, наведених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.07.2017 у справі № 2а-423/10/0408, між сторонами не виникало жодних правовідносин на підставі  нечинного рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 №3884 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу". 

Відповідач вказує, що суди попередніх інстанцій не надали оцінку ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.07.2017 у справі № 2а-423/10/0408 (К/800/17469/17), на яку посилався ФОП Штефан В.О., як на нововиявлену обставину, в тому числі судом апеляційної інстанції  не враховано та не надано оцінки висновкам про наявність/відсутність правовідносин на підставі вказаного рішення Криворізької міської ради. 

ФОП Штефан В. О. зазначає, що з листа Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області від 22.02.2016 № 34/032/6-16  дізнався про факт відсутності витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, тобто даний лист є лише підтвердженням дати, коли заявнику стало відомо про факт існування нововиявленої обставини. 

Скаржник зауважує, що в даному випадку навіть позивачем підтриманий наведений заявником факт,  що витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ніколи на складався, тому зміст довідки від 07.02.2011 № 25-р2, яка мала бути складена саме на підставі витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, спростовано та анульовано цим нововиявленим фактом. Під час прийняття оспорюваної постанови суду апеляційної інстанції цей суттєвий та істотний факт не був відомий ні заявникові, ні суду, але він спростовує висновки суду апеляційної інстанції щодо правильності визначення нормативної грошової оцінки землі прокурором, позивачем і судом, оскільки дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюються як витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

18. Також, скаржник просить передати справу на розгляд Великої палати Верховного Суду з метою вирішення проблеми визначення правових наслідків незаконних актів органу місцевого самоврядування у зв'язку з наявністю неоднозначного та нелогічного застосування норм права у вказаних правовідносинах.    

19.  У відзиві на касаційну скаргу Криворізька міська рада просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018  у справі № 904/9718/13 залишити без змін, наголошуючи, що правомірність видачі довідки від 07.02.2011 № 25-р2 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки була підтверджується як рішеннями адміністративних судів у справах №804/2239/14 та №804/4697/14, так і нормами Податкового кодексу України. 

Позивач вважає, що обставина щодо видачі довідки та відсутності витягу, на яку посилається  ФОП Штефан В.О., не може бути нововиявленою обставиною в розумінні ГПК України, оскільки вказана обставина була відома заявнику під час її дослідження, як предмету спору в межах вищевказаних судових справ.   

Також Криворізька міська рада зазначає, що підлягає врахуванню правова позиція, викладена  у постанові Верховного Суду від 09.07.2018 у справі                                              № 13/5005/17189/2012, в якій  зазначено, що не можуть визнаватися нововиявленими обставинами ті обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях у суді будь - якої інстанції, або які могли бути установлені судом у разі виконання вимог процесуального закону. 

Позивач вважає, що заявником касаційної скарги також не надано жодного доказу на підтвердження неможливості отримати інформацію, на яку він посилається як на нововиявлену, під час розгляду справи по суті позовних вимог.

V. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

20. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014р. у справі №904/9718/13, яке залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, позов задоволено у повному обсязі: стягнуто з Фізичної особи-підприємця  Штефана Владислава Олександровича на користь Криворізької міської ради заборгованість за договором оренди земельної ділянки у сумі               261     238,10 грн., пеню у розмірі 16 563,84 грн.; стягнуто з Фізичної особи-підприємця  Штефана Владислава Олександровича на користь Криворізької міської ради витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 556,04 грн.

21. Вказаним рішенням були встановлені обставини щодо укладення 25.12.2006р. між Криворізькою міською радою (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Штефаном Владиславом Олександровичем (орендар) договору оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець на підставі рішення міської ради від 27.09.2006р. №347 надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для розміщення автостоянки та тимчасової споруди КПП, яка знаходиться на мкр.5-му Зарічному у Жовтневому районі м. Кривого Рогу, площа земельної ділянки 0,2991 га.

22. 24.02.2010р. сторони уклали додаткову угоду про подовження терміну дії договору оренди земельної ділянки від 28.12.2006р. №040610801406 та внесення змін до нього.
23. Відповідно до рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010р. №3884 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" базова вартість 1 кв.м земель міста складає 240грн.05коп. за  кв.м; застосування  базової  вартості 1 кв.м земель міста буде здійснюватись в три етапи: перший з 01.06.2010р. у розмірі 150грн. за кв.м;  термін  впровадження другого і третього етапів будуть розглянуті міською радою за результатами розвитку господарського комплексу міста. 
24. Згідно з довідкою Управління Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №25-р2 від 07.02.2011р., підготовленої на підставі вказаного рішення міської ради, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становить                           3 561 712,71грн.  
25. На підставі рішення міської ради та довідки Управління Держкомзему у м. Кривому Розі позивачем зазначено, що річна орендна плата згідно даної нормативної грошової оцінки земельної ділянки з червня 2010р. по лютий 2013р. становить 106 851,36грн., а розмір щомісячного платежу в період з червня 2010р. по лютий 2013р. становить 8 904,28грн., про що свідчить розрахунок Управління земельних ресурсів виконкому Криворізької міської ради (т.1, а.с.7) та розрахунок  ДПС у Дніпропетровській області.
26. Судом встановлено також і те, що орендна плата у вказаному розмірі сплачена відповідачем частково, заборгованість по оплаті дорівнює                          261238,10грн.
27. З огляду на викладене позовні вимоги міської ради були задоволені господарським судом.
28. 29.07.2016р. від відповідача надійшла заява про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014р. за нововиявленими обставинами, в якій він просив:
- переглянути рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014р. у справі №904/9718/13 за нововиявленими обставинами та скасувати його;
- прийняти нове рішення у справі №904/9718/13, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
29. При цьому відповідач зазначав, що 22.06.2016р. отримав відповідь від Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області №Ш-177/0-177/6-16 від 24.05.2016р. на свій запит, в якому просив надати витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, на підставі якого мала складатись довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №25-р2 від 07.02.2011р.
У відповіді на запит Управління повідомило, що станом на вказану дату витяг з технічної документації не складався та не видавався.
Цей факт, на думку заявника, прямо вказує на те, що не існує документу, передбаченого Законом, на підставі якого мала б складатись довідка, видана Управлінням, тобто таке складання відбулось з невідомих та непідтверджених даних.
Заявник послався також і на те, що отримавши відповідь від Управління, виявив факт відсутності витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на підставі якого мала складатися довідка, що в свою чергу має значення для правильного вирішення спору.
30. Наведені обставини визначені заявником як нововиявлені, оскільки не були відомі йому раніше та за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що  в установленому порядку спростовують факти, які покладені в основу рішення господарського суду від 10.02.2014р.

VІ. Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

31. Задовольняючи заяву про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014р. за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції  вказав, що  на час первісного її розгляду обставина по відсутності витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки існувала. Але така обставина не була відома заявнику і не могла бути йому відома, оскільки не досліджувалась та не оцінювалась судом під час вирішення справи по суті.

При цьому лист Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області №Ш-177/0-177/6-16 від 24.05.2016р. не є нововиявленою обставиною, а такою обставиною є вміщена в ньому інформація, яка містить відомості про відсутність витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, на підставі якого відповідно до названого вище Закону та договору оренди земельної ділянки від 25.12.2006р. встановлюється розмір орендної плати.

Таким чином, обставини щодо відсутності витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки через відсутність його складання та видачі фактично спростовують зміст довідки №25-р2 від 07.02.2011р., яка мала видаватись виключно на підставі такого витягу та, як наслідок, висновки позивача про розмір орендної плати, яку, на його думку, мав сплачувати відповідач та відповідно про наявність заборгованості останнього по такій сплаті.

Отже обставини, на які посилався відповідач у заяві про перегляд рішення господарського суду, є нововиявленими, тому що існували на час розгляду справи і не могли бути відомі відповідачу, оскільки про відсутність витягу з технічної документації він дізнався з листа Управління і ці обставини являються істотними для такого розгляду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, встановивши наявність нововиявлених обставин, а також те, що розрахунок орендної плати та заборгованості, яка була запропонована позивачем до стягнення з відповідача, виконано на підставі довідки, а не витягу, як передбачено Законом, дійшов висновку, що  рішення від 10.02.2014р. у даній справі є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

32. Скасовуючи рішення місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції вказав, що  розрахунок заборгованості з орендної плати за договором оренди земельної ділянки, що є предметом спору у даній справі, здійснено Управлінням земельних ресурсів виконкому Криворізької міської ради саме на підставі довідки Управління Держкомзему у м. Кривому Розі про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №25-р2 від 07.02.2011.

Разом з тим, листом №Ш-177/0-177/6-16 від 24.05.2016 Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області надало інформацію заявнику про те, що станом на 07.02.2011 (дата видачі Довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №25-р2) витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки не складався та не видавався.

Отже заявником не надано жодного доказу, який підтверджував би неможливість отримання на час розгляду даної справи від відповідного органу інформації про наявність/відсутність витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, на підставі якого була складена Довідка №25-р2 від 07.02.2011.

Відтак заявником не доведено, що обставина, на яку він посилається як на нововиявлену (відсутність витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки), не могли бути йому відомі на час розгляду справи і така інформація не могла бути ним отримана на час розгляду даного спору по суті заявлених вимог.

Таким чином, в даному випадку лист Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області №Ш-177/0-177/6-16 від 24.05.2016  є новим доказом у справі, який не був своєчасно поданий відповідачем виключно з підстав, що мають суб'єктивний характер, тобто своєчасність витребування та подання даного доказу до суду залежало від волевиявлення самого відповідача.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, при цьому вказавши, що аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.07.2018 у справі №13/5005/17189/2011. 

VІІ. Позиція Верховного Суду

33. Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України:
"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов'язані з переоцінкою доказів, визнанням доведеними/ недоведеними або встановленням по новому обставин справи.

34. За змістом частини 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами згідно з частиною 2 статті 320 цього Кодексу є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Згідно з частиною 4 статті 320 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При цьому не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилалися учасники судового процесу в своїх поясненнях в суді, які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону.

35. У постанові Верховного Суду від 09.07.2018 у справі №13/5005/17189/2011 викладений наступний правовий висновок:
"Приймаючи оскаржувані судові рішення та постанову, суди виходили з того, що лист Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області №Ш-3/0-13/6-16 від 22.01.2016 не є нововиявленою обставиною, а такою обставиною є вміщена в ньому інформація, яка містить відомості про відсутність витягу з технічної документації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на підставі в тому числі якого встановлюється розмір орендної плати.
Однак такі висновки визнати законними не можна, позаяк до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.
Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.
Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (пп. 27 - 28 рішення від 18.11.2004 у справі "Правєдная проти Росії" N69529/01 та п. 46 рішення від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови" N 2). Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (п.п. 51 - 52 рішення Суду у справі "Рябих проти Росії" від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви N 62608/00 "Агротехсервіс проти України"; п.п. 42-44 рішення Суду у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011).
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пп. 27 - 34 рішення Суду у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004).
Зі встановлених судами обставин слідує, що розрахунок заборгованості з орендної плати за договором оренди земельної ділянки, що є предметом спору у даній справі, здійснено Управлінням земельних ресурсів виконкому Криворізької міської ради саме на підставі довідки Управління Держкомзему у м. Кривому Розі про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №1222 від 10.08.2010.
Разом з тим, листом №Ш-3/0-13/6-16 від 22.01.2016 Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області надало інформацію заявнику про те, що станом на 10.08.2010 (дата видачі Довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №1222) витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки не складався та не видавався.
Отже заявником не надано жодного доказу, який підтверджував би неможливість отримання на час розгляду даної справи від відповідного органу інформації про наявність/відсутність витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, на підставі якого була складена Довідка №1222 від 10.08.2010.
Відтак заявником не доведено, що обставина, на яку він посилається як на нововиявлену (відсутність витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки), не могли бути йому відомі на час розгляду справи і така інформація не могла бути ним отримана на час розгляду даного спору по суті заявлених вимог.
Таким чином в даному випадку лист Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області №Ш-3/0-13/6-16 від 22.01.2016 є новим доказом у справі, який не був своєчасно поданий відповідачем виключно з підстав, що мають суб'єктивний характер, тобто своєчасність витребування та подання даного доказу до суду залежало від волевиявлення самого відповідача."

36. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №904/3615/14.

37. Колегія суддів касаційного суду по даній справі погоджується з правовою позицією, викладеною у зазначених постановах Верховного Суду, та не вбачає підстав для відступу від неї. 

38. З урахуванням зазначеного, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що:
-  заявником не надано жодного доказу, який підтверджував би неможливість отримання на час розгляду даної справи від відповідного органу інформації про наявність/відсутність витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, на підставі якого була складена Довідка №25-р2 від 07.02.2011;
- заявником не доведено, що обставина, на яку він посилається як на нововиявлену (відсутність витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки), не могли бути йому відомі на час розгляду справи і така інформація не могла бути ним отримана на час розгляду даного спору по суті заявлених вимог;
- в даному випадку лист Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області №Ш-177/0-177/6-16 від 24.05.2016  є новим доказом у справі, який не був своєчасно поданий відповідачем виключно з підстав, що мають суб'єктивний характер, тобто своєчасність витребування та подання даного доказу до суду залежало від волевиявлення самого відповідача.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого  висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. 

39. Щодо доводів скаржника, що суди попередніх інстанцій не надали оцінку ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.07.2017 у справі                    № 2а-423/10/0408 (К/800/17469/17), на яку посилався ФОП Штефан В.О., як на нововиявлену обставину в заяві (клопотанні) про доповнення підстав перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами (а.с. 190-191, том 2), суд касаційної інстанції доходить наступних висновків.

40. Дійсно суд першої інстанції взагалі не зазначив та не оцінив дану заяву.

41. Суд апеляційної інстанції в цій частині вказав, що відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки заява (клопотання) про доповнення підстав перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами (а.с. 190-191, том 2) не була предметом дослідження у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2018, апеляційна скарга не містить відповідних доводів, апеляційний господарський суд, відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, розглядає апеляційну скаргу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи відповідача про усунення апеляційним господарським судом недоліків місцевого господарського суду в частині розгляду заяви (клопотання) про доповнення підстав перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, яка не розглянута місцевим господарським судом є безпідставними з огляду на приписи частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України.

42. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.277 Господарського процесуального кодексу України:
"1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи."

Аналогічно, відповідно до ч.ч.1,2 ст.311 ГПК: 
"1. Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
2. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення."

43. У вищевказаній постанові Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №904/3615/14 викладено наступну правову позицію:

"4.7. Суд апеляційної інстанції також установив, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011 у справі № 2а-423/10/0408, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.2012, рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14.05.2010 № 3884 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" визнано нечинним. 

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 у справі № 2а-423/10/0408 роз'яснено, що дію рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14.05.2010 № 3884 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" може бути припинено тільки на бюджетний період 2014 року.

Наведені обставини установлено і судами під час розгляду справи                                 № 904/6928/17, що убачається зі змісту постанови Верховного Суду від 15.03.2018.

При цьому у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у зазначеній справі наголошено, що чинність рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14.05.2010 № 3884 була предметом оцінки апеляційного суду, про що свідчить постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.12.2014, а правовідносини щодо стягнення заборгованості з орендної плати стосуються періоду 2011 - 2013 років.

Разом із цим згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.07.2017 у справі № 2а-423/10/0408, на яку як на нововиявлену обставину послався заявник, ФОП Окорокову В. М. відмовлено у задоволенні касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 про відмову у задоволенні заяви про роз'яснення постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011.

Посилання касаційного суду в ухвалі від 18.07.2017 у справі № 2а-423/10/0408 на те, що оспорюване у цій справі рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 № 3884 визнано таким, що втратило чинність на майбутнє, а тому з моменту набрання законної сили постановою апеляційного суду відповідне рішення міської ради не підлягає застосуванню до будь-яких правовідносин, що продовжують існувати на час втрати чинності цим рішенням, а також не є і не може бути підставою для виникнення будь-яких нових правовідносин, не свідчить про наявність нововиявлених обставин у справі № 904/3615/14, в якій предметом спору було визначено стягнення заборгованості з орендної плати за 2011 - 2013 роки."

44. Колегія суддів касаційного суду по даній справі погоджується з правовою позицією, викладеною у зазначених постановах Верховного Суду, оскільки на момент розгляду даної справи, порушеної провадженням 12.12.2013, вже існувала постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011 у справі № 2а-423/10/0408, залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.2012, якою рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14.05.2010 № 3884 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" визнано нечинним,  та не вбачає підстав для відступу від неї. 

45. З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду спору у справі №904/9718/13 є стягнення заборгованості по орендній платі за період з червня 2010р. по лютий 2013р. в сумі 261238,10 грн.

З урахуванням зазначеного, суд касаційної інстанції доходить висновку, що  ухвала  Вищого адміністративного суду України від 18.07.2017 у справі                         № 2а-423/10/0408 (К/800/17469/17), на яку посилався ФОП Штефан В.О., як на нововиявлену обставину, не є і не може бути підставою для виникнення будь-яких нових правовідносин, не свідчить про наявність нововиявлених обставин у даній справі № 904/9718/13, в якій предметом спору було визначено стягнення заборгованості з орендної плати за 2010 - 2013 роки,  а отже не впливає та не могла вплинути на вирішення заяви ФОП Штефан В.О. про перегляд судового рішення саме за нововиявленими обставинами, в зв'язку з чим її не розгляд судами попередніх інстанцій не  призвів до неправильного  вирішення справи, а тому це не є підставою для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду, як і скасованого нею рішення місцевого суду, саме з цієї підстави.  

46. Доводи скаржника,  що постанова суду апеляційної інстанції була ухвалена за участі суддів, яким було заявлено відвід, оскільки виникли обставини, які викликають сумнів у їх неупередженості та об'єктивності, судом касаційної інстанції не приймаються з наступних підстав.

47. Як вбачається з матеріалів справи заявник двічі заявляв відводи головуючому по справі в суді апеляційної інстанції судді Паруснікову Ю.Б., які мотивовано були визнані судами необґрунтованими, а був задоволений як обґрунтованим самовідвід даного судді.

48. Після цього, заявник заявив відвід головуючому по справі в суді апеляційної інстанції судді Пархоменко Н.В.

Як на підставу відводу судді Пархоменко Н.В. від розгляду цієї справи заявник вказував, зокрема, сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Ухвалою від 30.08.2018, у відповідності до вимог ч.3 ст.39 ГПК, суддею, який не входив до складу суду, що розглядав дану справу, було залишено заявлений відвід без задоволення як необґрунтований.

При цьому, суд встановив, що фактично підстави для відводу судді             Пархоменко Н.В. зводяться до незгоди з її процесуальними рішеннями при вирішенні відводу заявленого судді Паруснікову Ю.Б.

Частиною 4 статті 35 Господарського кодексу України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Доводи, викладені заявником у заяві про відвід, не можна вважати об'єктивно обґрунтованими, оскільки вони не свідчать про упередженість та необ'єктивність судді Пархоменко Н.В. безпосередньо та однозначно не вказують на її особисте упереджене ставлення до відповідача або особисту прихильність до інших учасників справи. 

Інших підстав чи доказів наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності суддів, заявник не навів.

49. 24.09.2018 заявником був заявлений відвід вже судді Верхогляд Т.А.

З приводу даного відводу апеляційним судом в ухвалі від 24.09.2018 було обґрунтовано взято до уваги наступне.

Клопотання (заява) мотивоване тим, що 29.08.2018 після судового засідання між заявником та суддею Верхогляд Т.А. виникла розмова, в процесі якої, на думку заявника, суддя образила Штефана Владислава Олександровича. Заявник вважає, що така поведінка судді суперечить Кодексу суддівської етики та свідчить про наявність сумніву у її неупередженості. 

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України). 

Статтею 38 Господарського процесуального кодексу України передбачений строк на подання заяви про відвід судді - протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У заяві про відвід заявник посилається на події, які сталися після судового засідання у справі №904/9718/13 29.08.2018, тобто, про підставу відводу заявнику стало відомо 29.08.2018, а заяву про відвід подано 24.09.2018, фактично майже через чотири тижні при встановленому процесуальному строку два дні. 

Оскільки клопотання (заява) про відвід судді Верхогляд Т.А. подано з пропуском процесуальних строків, встановлених статтею 38 Господарського процесуального кодексу України, вказана заява обґрунтовано залишена апеляційним судом без розгляду. 

50. Клопотання ФОП Штефана В. О. у касаційній скарзі про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів касаційного господарського суду залишає без  задоволення з наступних підстав.

Дане клопотання мотивоване суперечливою практикою застосування поняття нечинності нормативно-правового акту.

Разом з тим, вищевказаними нормами ст.320 ГПК не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у  повному  обсязі. Отже, господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими  обставинами  лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Як зазначено вище, питання тлумачень адміністративними судами, зокрема і вищевказаною ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.07.2017 у справі № 2а-423/10/0408 дати початку нечинності рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 № 3884 не є нововиявленою обставиною в даній справі. 

51. З аналогічних підстав, а саме меж перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, судом касаційної інстанції не приймаються пояснення скаржника, датовані 24.01.2019, які надійшли до Касаційного господарського суду 25.01.2019, з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, які на думку скаржника, свідчать про неналежного позивача у даній справі. 

52. З урахуванням викладеного, колегія суддів  вважає доводи касаційної  скарги необґрунтованими.

VІІІ. Висновки Верховного Суду

53. Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України: 
"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1 ст.309 Господарського процесуального кодексу України: 
"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

54. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необхідність залишити касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця  Штефана Владислава Олександровича без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018  у справі    № 904/9718/13 -  без змін.

55. У зв'язку  з тим, що  суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

56. Відповідно до ч.3 ст. 332 Господарського процесуального кодексу України  суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Як було зазначено вище, ухвалою Верховного Суду  від 08.01.2019 зупинено дію постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 у справі № 904/9718/13 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Оскільки  суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, дія постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 у справі № 904/9718/13  підлягає поновленню.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317, 332 ГПК України,   Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця  Штефана Владислава Олександровича на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018  у справі    № 904/9718/13 залишити без задоволення. 

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018  у справі    № 904/9718/13   залишити без змін.

3. Поновити дію постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018  у справі   № 904/9718/13.   

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                            І. Кушнір

Судді                                                                                                         І. Берднік 

                                                                                                                  Г. Мачульський