Постанова
Іменем України
 
23 січня 2019 року
м. Київ
 
справа № 243/4654/16-ц
провадження № 61-17934св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,
відповідачі:  ОСОБА_1 (позивач за зустрічним позовом), ОСОБА_2, 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2017 року у складі колегії суддів: Канурної О. Д., Будулуци М. С., Санікової О. С.,
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.
Позовна заява мотивована тим, що 18 лютого 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 50007416, за умовами якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалось надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 431 405,59 грн - еквівалент суми кредиту в іноземній валюті складає 52 998 дол. США 23 центів та додатковий кредит у розмірі 186 519,55 грн - еквівалент в іноземній валюті становить 22 913 дол. США 95 центів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90 % на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту - 15 лютого 2018 року для купівлі автомобіля марки Audi, модель А6, 2012 року виробництва, кузов № НОМЕР_1, об'ємом двигуна 2995 куб.см. та оплати страхових платежів.
З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідач ОСОБА_2 своїм підписом поручився перед позивачем за виконання відповідачкою ОСОБА_1 обов'язків за кредитним договором і несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов'язань Позичальника.
ОСОБА_1 надала в заставу автомобіль марки Audi, модель А6, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1, об'ємом двигуна 2995 куб.см., державний номер НОМЕР_2, що належить їй на праві власності (пункт 1.6 Загальних умов зобов'язання за Кредитним договором № 50007416 від 28 лютого 2013 року забезпечено Договором застави № 50007416 від 28 лютого 2013 року).
Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого загальна сума заборгованості станом на 23 травня 2016 року становить 1 546 286,19 грн.
Просив суд звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Audi, модель A6, 2012 року виробництва, кузов № НОМЕР_1, об'ємом двигуна 2 995 куб. см., державний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження»; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» суму штрафу в розмірі 63 442 грн. в порядку п. 4.1.2. Договору застави транспортного засобу № 50007416 від 18 лютого 2013 року; вирішити питання про розподіл судових витрат.
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічними позовними вимогами до ТОВ «Порше Мобіліті», ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору та договору застави. 
Зустрічний позов мотивовано тим, що додатковий кредит в розмірі 186 519,55 грн не виданий. Умови спірного кредитного договору щодо надання додаткового кредиту в розмірі 186 519,55 грн є фіктивним кредитуванням, спрямованим на обман її, як споживача, несправедливими, такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків. ТОВ «Порше Мобіліті» в односторонньому порядку збільшив суму додаткового кредиту з 186 519,55 грн. до 232 723,97 грн, збільшивши поступово при цьому ставку КАСКО з 5,88 %, яка передбачена договором страхування до 18,15%. Загальні умови кредитування не відповідають вимогам закону.
Оскільки умовами кредитного договору повернення кредитних коштів і процентів за користування ними визначено періодичними щомісячними платежами, то згідно зі статтями 261, 559 ЦК України позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 мають бути подані в межах останніх шестимісячних платежів.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави відмовлено.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору та договору застави задоволено.
Визнано недійсним кредитний договір № 50007416, укладений між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 18 лютого 2013 року.
Визнано недійсним договір застави транспортного засобу № 50007416, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Мобіліті», посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Курильчук Т. О. 28 лютого 2013 року за № 1707, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 50007416 від 18 лютого 2013 року ОСОБА_1 передано в заставу ТОВ «Порше Мобіліті» автомобіль марки - АUDI, модель -А6, тип транспортного засобу - легковий седан, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1, рік випуску - 2012, колір - чорний, реєстраційний номер - НОМЕР_2, заставною вартістю 634 419,96 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» суму, яка складає різницю між отриманою сумою основного кредиту та внесеними нею в рахунок погашення кредиту платежами, та становить 282 268,05 грн.
Стягнуто з ТОВ «Порше Мобіліті» судовий збір в дохід держави у сумі 640,00 грн. Стягнуто з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати з надання юридичної допомоги в розмірі 15 000,00 грн.
Мотивовано тим, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, фінансових, платіжних документів на підтвердження його доводів, що він видав відповідачеві ОСОБА_1 шляхом перераховування страхових премій за договором страхування на користь страхової компанії рівними місячними платежами суми додаткового кредиту 186 519,55 грн.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено. 
Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2017 року скасовано. 
Позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено.  В рахунок часткового погашення боргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50007416 від 18 лютого 2013 року, розмір якої станом на 23 травня 2016 року складає 1 546 286,19 грн, звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки Audi, модель A6, 2012 року виробництва, кузов № НОМЕР_1, об'ємом двигуна 2 995 куб. см., державний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ  «Порше Мобіліті» суму штрафу в розмірі 63 442 грн. в порядку п. 4.1.2. Договору застави транспортного засобу № 50007416 від 18 лютого 2013 року.
В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судовий збір в рівних частках в розмірі по 25 705,21 грн з кожного, а також по 8 100,00 грн. з кожного за надання правової допомоги.
Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що при укладенні кредитного договору сторонами додержано вимог Закону відносно правочину, передбачених ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів». Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд апеляційної інстанції мотивував тим, що пунктом 9.5 загальних умов кредитування передбачено, що підписанням Загальних умов кредитування позичальник підтверджує, що компанія належним чином ознайомила позичальника із інформацією, передбаченою статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ, а також що позичальник ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією.    
Короткий зміст вимог касаційної скарги
14 серпня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2017 року та залишити в силі рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2017 року.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено судом при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм як процесуального так і матеріального права, в повному обсязі не з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення цивільного спору, доведено та всебічно не обґрунтовано їх в своєму рішенні, не надано належну оцінку всім доказам.
Позиції інших учасників справи
У жовтні 2017 року ТОВ «Порше Мобіліті» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2017 року залишити без змін.  
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
18 квітня 2018 року справа передана до Верховного Суду.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 1 статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду апеляційної інстанції
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 23 січня 2013 року між відповідачем ОСОБА_1, як покупцем, та ІП «АІС Донецьк-Преміум», як продавцем, було укладено договір купівлі-продажу автомобіля модель - АUDI А6 3.0, колір - «Чорний Гавана Нavannaschwarz Metallic», 2012 року випуску, загальна вартість товару - 634 419,96 грн.
18 лютого 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 50007416. Цільове призначення кредиту - для придбання автомобіля марки - АUDI, модель -А6, тип транспортного засобу - легковий седан, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1, 2012 року випуску, колір - чорний.
З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором, ОСОБА_1 передано в заставу вказаний автомобіль марки - АUDI, модель -А6, тип транспортного засобу - легковий седан, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1, рік випуску - 2012, колір - чорний, реєстраційний номер - НОМЕР_2, заставною вартістю 634 419,96 грн.
Кредитним договором встановлено ціну автомобіля відповідно до договору з дилером в еквіваленті 77 938,57 доларів США,   суму кредиту в розмірі 431 405,59 гривень, еквівалент суми кредиту в розмірі 52 998,23доларів США, суму додаткового кредиту в розмірі 185 519,55 грн, еквівалент суми додаткового кредиту в розмірі 22 913, 95 доларів США, сплату авансового внеску в розмірі еквівалентному 24940,34 доларів США.
Способом надання кредиту є перерахування на рахунок № 26005060246735 у банку Донецьке РУ «ПриватБанк», МФО 335496, Одержувач: АІС Донецьк-Преміум, ІП, ЄДРПОУ: 34687148, з призначенням платежу: за придбання автомобіля.
Відповідно до умов договору ОСОБА_1, як позичальник, доручила позивачеві ТОВ «Порше Мобіліті» перераховувати страхові премії за договором страхування,   на користь страхової компанії рівними місячними платежами.
Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором від 18 лютого 2013 року № 50007416.
Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не можуть бути підставою для скасування рішення апеляційного суду, оскільки суд апеляційної інстанції врахував доводи, викладені нею в апеляційній скарзі, і в мотивувальній частині судового рішення дав їм відповідну правову оцінку.
Договір страхування № 28-0199-РМ2-13-00093 укладено між відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «Українська Страхова Група» 19 лютого 2013 року.
Поручителем за даним кредитним договором виступає відповідач ОСОБА_2
ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору 15 лютого, 23 лютого 2013 року сплачено на рахунок ІП «АІС Донецьк-Преміум» грошові кошти в розмірі 50 000, 00 грн, та в розмірі 150 000,00 грн, а всього на загальну суму 200 000, 00 грн.
Позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» на виконання умов кредитного договору платіжним дорученням № 50002073 від 28 лютого 2013 року на рахунок ІП «АІС Донецьк-Преміум» перераховані грошові кошти в розмірі 431 405,59 грн.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.          
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання ним свого обов'язку.
Частиною 1 статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 05 жовтня 2015 року були направлені вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором.
Зазначеною вимогою позивач повідомив відповідачів, що у випадку неповернення суми кредиту та заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги, відбудеться примусове їх стягнення, в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий ТОВ «Порше Мобіліті» у заставу.  
Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 Договору поруки від 07 травня 2008 року, даний договір діє до 07 травня 2018 року.
Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).
Застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи (частина перша статті 27 Закону України «Про заставу»).
Згідно зі статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Отже, апеляційний суд, встановивши, що перед укладенням вказаного вище кредитного договору ТОВ «Порше Мобіліті»   відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» надав споживачам повну та достовірну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а відповідачі засвідчили особистими підписами про те, що вони ознайомилися з правилами надання фінансових послуг (кредитів) і були попереджені про те, що вони несуть валютні ризики на час виконання зобов'язань за цим договором.
При укладенні Кредитного договору сторонами додержано вимог Закону відносно правочину, передбачених як ЦК України, так і Законом України «Про захист прав споживачів».
Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором від 18 лютого 2013 року № 50007416.
Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не можуть бути підставою для скасування рішення апеляційного суду, оскільки суд апеляційної інстанції враховав доводи, викладені нею в апеляційній скарзі, і в мотивувальній частині судового рішення дав їм відповідну правову оцінку.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим підстав для його скасування немає.
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.
 
Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
 
Ураховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2017 року було зупинено виконання рішення апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2017 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання рішення апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2017 року підлягає поновленню.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2017 року залишити без змін.
Поновити виконання рішення апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2017 року.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | Н. О. Антоненко
| В. М. Коротун   В. І. Крат
| В. П. Курило