ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/23734/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г. 

учасники справи:
позивач - фізична особа-підприємець Пірковський Володимир Володимирович,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" 
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС"
на постанову Київського апеляційного господарського суду 
від 04.09.2018
у складі колегії суддів: Дикунська С.Я. (головуючий), Кропивна Л.В., Сітайло Л.Г.
та на рішення Господарського суду міста Києва 
від 05.05.2018
у складі судді Шкурдової Л.М. 
у справі № 910/23734/17
за позовом фізичної особи-підприємця Пірковського Володимира Володимировича 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" 
про стягнення 373 685, 78 грн. 
ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
1. 14.09.2018 через Київський апеляційний господарський суд Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2018 у справі №910/23734/17 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/23734/17 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Білоус В.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2018.
3. Ухвалою від 08.10.2018 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі №910/23734/17 Господарського суду міста Києва за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" та ухвалив здійснити перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2018 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
4. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Короткий зміст позовних вимог 
5. Фізична особа-підприємець Пірковський Володимир Володимирович (далі - ФОП Пірковський В.В., позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехресурс" (далі - ТОВ "СПЕЦТЕХРЕСУРС", відповідач) про стягнення 373 685, 78 грн. 
5.1. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неналежне виконання відповідачем свої зобов'язань за договором підряду №1/0617 від 01.06.2017 щодо повної та своєчасної оплати виконаних в серпні-вересні 2017 року робіт, просив стягнути з відповідача заборгованість на суму 373 685, 78 грн. 
Короткий зміст рішення першої інстанції
6. Рішенням від 05.05.2018 Господарський суд міста Києва позов задовольнив, стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" на користь фізичної особи-підприємця Пірковського В.В. 373 685, 78 грн. суми боргу та 5 605, 29 грн. витрат зі сплати судового збору.
6.1. Суд першої інстанції встановив таке:
- 01.06.17 між ТОВ "СПЕЦТЕХРЕСУРС" (замовник) та фізичною особою-підприємцем Пірковським В.В. (виконавцем) укладено Договір підряду №1/0617 від 01.06.2017, за змістом пункту 1.1. якого виконавець зобов'язався надати послуги автогідропідйомника Nissan Multitel-16 для виконання робіт з ремонту ліній зовнішнього освітлення.
- судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлявся акт надання послуг за серпень-вересень 2017 року від 25.09.2017 на суму 373 685, 78 грн., що підтверджується описом вкладення від 26.09.2017. Зазначений акт надання послуг за серпень-вересень 2017 року від 25.09.2017 отримано відповідачем 29.09.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення;
- сторонами підтверджується існування договірних відносин за Договором підряду №1/0617 від 01.06.2017, доказів укладення іншого договору між сторонами матеріали справи не містять; суд дійшов висновку, що акт надання послуг за серпень-вересень 2017 року від 25.09.2017 на суму 373 685, 78 грн. складено за Договором підряду №1/0617 від 01.06.2017.
6.2. Рішення суду першої інстанції мотивоване з посиланням на статті 525, 526, 530, 629, 853, 887 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частину 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), тим, що:
- дослідивши укладений сторонами Договір, місцевий суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою Договір №1/0617 від 01.06.2017 є договором підряду;
- відповідачем не надано доказів того, що на виконання вимог частини 1 статті 853 ЦК України ним заявлено вмотивовану відмову від прийняття робіт, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що роботи за актом надання послуг за серпень-вересень 2017 року від 25.09.2017 на суму 373 685, 78 грн. були виконані позивачем та прийняті відповідачем;
- суд зазначив, що акт надання послуг за вересень 2017 року на суму 100 000 грн. містить ознаки підроблення, які виявляються в тому, що зі сторони позивача міститься зображення печатки, однак, візуально таке зображення не має ознак відтиску печатки та має вигляд створеного за допомогою копіювальних технічних пристроїв. Також, вбачається нанесення підпису зі сторони позивача за допомогою копіювальних технічних пристроїв, а не власноручно підписантом. При цьому, з графи призначення платежу у платіжному дорученні №247 від 05.09.2017 вбачається, що оплата в розмірі 100 000 грн. здійснювалась за оренду техніки згідно рахунку №1 від 01.08.2017;
- відповідачем не доведено, що така оплата здійснювалась саме за виконані роботи у серпні-вересні 2017 року за Договором підряду №1/0617 від 01.06.2017, рахунок №1 від 01.08.2017 до матеріалів справи не надано, однак, в матеріалах справи міститься Акт надання послуг за червень 2017 року на суму 100 000 грн., у зв'язку з чим така оплата згідно з платіжним дорученням №247 від 05.09.17 могла бути саме за актом за червень 2017 року;
- відповідачем не надано доказів того, що на виконання умов Договору ним були повністю проведені розрахунки з позивачем.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
7. Постановою від 04.09.2018 Київський апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ТОВ "СПЕЦТЕХРЕСУРС" залишив без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2018 у справі №910/23734/17 залишив без змін.
7.1. Постанова суду апеляційної інстанції, з посиланням на статті 525, 526, 530, 629, 853, 887 ЦК України, мотивована тим, що: 
- на виконання умов Договору в серпні-вересні 2017 року позивачем надано послуги автогідропідйомника Nissan Multitel-16 в кількості 923 маш/год. на загальну суму 373 685, 78 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією акта надання послуг за серпень-вересень 2017 року від 25.09.2017 на суму 373 685, 78 грн., який не містить підпису відповідача, проте надані за таким актом послуги вважаються прийнятими відповідачем, оскільки відповідач у передбачений законом строк не заперечував дійсності цього акта;
- 26.09.2017 з описом вкладення у лист позивачем на адресу відповідача направлено акт надання послуг за червень 2017 року, протокол погодження ціни, подорожні листи за червень 2017 року, акт надання послуг за липень 2017 року від 01.08.2017 та спірний акт надання за серпень-вересень 2017 року від 25.09.2017 на суму 373 685, 78 грн. Зазначені документи отримано відповідачем 29.09.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №8548500451267;
- згідно з приписами Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (зі змінами та доповненнями) (далі - Правила), опис вкладення складається в тому випадку, якщо поштове відправлення приймається до пересилання з оголошеною цінністю. Оскільки позивачем в цьому випадку не направлявся відповідачу лист з оголошеною цінністю, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність тверджень відповідача щодо необхідності оформлення наданого позивачем опису згідно з вимогами пунктів 59, 61 Правил;
- доводи скаржника про те, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не може бути доказом отримання ним акта надання послуг за серпень-вересень 2017 року від 25.09.2017 на суму 373 685, 78 грн. за відсутності належним чином оформленого опису вкладення, апеляційний суд визнав необґрунтованими, з огляду на те, що надане позивачем рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №8548500451267 містить інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення та прізвище одержувача, тобто оформлене відповідно до вимог пункту 2 Правил, відтак, є належним доказом підтвердження як надання послуг поштового зв'язку, так і дати вручення направлених позивачем документів. Крім цього, відповідачем не надано суду доказів отримання ним за зазначеним вище повідомленням від позивача іншої кореспонденції, ніж та, яку зазначив позивач;
- твердження відповідача про відсутність підстав для сплати на користь позивача 373 685, 78 грн., адже надані позивачем у вересні 2017 року послуги на суму 100 000 грн. оплачено ним згідно з платіжним дорученням №247 від 05.09.2017, як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки з графи "призначення платежу" за платіжним дорученням №247 від 05.09.2017 вбачається, що оплата 100 000 грн. здійснювалась за оренду техніки згідно з рахунком №1 від 01.08.2017, а відповідачем не доведено здійснення оплати саме за виконані у серпні-вересні 2017 року роботи за Договором, рахунку №1 від 01.08.2017 до матеріалів справи не надано. Натомість в матеріалах справи наявний акт надання послуг за червень 2017 року на суму 100 000 грн., згідно з яким оплата за платіжним дорученням №247 від 05.09.2017 могла бути саме на підставі акта за червень 2017 року.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ
Доводи скаржника (відповідач у справі)
8. Скаржник доводив, що суди попередніх інстанцій порушили пункт 3 частини 1 статті 237 ГПК України та неправильно визначили яку правову норму слід застосовувати до правовідносин між двома сторонами та порушили пункт 5 частини 4 статті 238 ГПК України, оскільки неправильно застосували норми матеріального права та не навели мотиви застосування саме норм права про договір підряду, а не договору надання послуг оренди техніки.
8.1. Скаржник зазначив про відсутність в матеріалах справи квитанції, опису вкладення чи касового чеку на підтвердження поштового відправлення акта про надання послуг за серпень-вересень 2017 року на адресу відповідача. При цьому, скаржник аргументував, що суди попередніх інстанцій помилково визначили, що акт наданих послуг від 25.09.2017 був отриманий відповідачем, не врахувавши при цьому пояснень відповідача та лист Київської міської дирекції ПАТ "Укрпошта" від 29.05.2018 №13-16/54. Крім того, обставина отримання відповідачем акта наданих послуг на суму 373 685, 78 грн. не може бути доведена повідомленням про вручення рекомендованого листа, а повинна бути доведена описом вкладення у цінний лист.
НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 
9. Цивільний кодекс України
Частина 1 статті 837 - за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Частина 3 статті 843 - ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Частина 1 статті 853 - замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Частина 2 статті 853 - замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).
Частина 1 статті 901 - за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
10. Закон України "Про поштовий зв'язок"
Частина 1 статті 13 - оператори надають користувачам послуги поштового зв'язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. 
Частина 2 статті 13 - послуги поштового зв'язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв'язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. 
Частина 3 статті 13 - у договорі про надання послуг поштового зв'язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов'язково зазначаються найменування оператора та об'єкта поштового зв'язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв'язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв'язку. 
Частина 4 статті 13 - договір про надання послуги поштового зв'язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами. 
11. Правила надання послуг поштового зв'язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270
Підпункт 27 пункту 2 - рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення
Пункт 19 - внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.
Пункт 59 - внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення.
Пункт 61 - у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.
12. Господарський процесуальний кодекс України
Частина 1 статті 74 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частина 4 статті 74 - суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.
Частина 1 статті 75 - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частина 1 статті 76 - належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частина 2 статті 76 - предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частина 1 статті 77 - обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частина 1 статті 79 - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частина 2 статті 79 - питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частина 1 статті 236 - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Частина 5 статті 236 - обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Пункт 3 частини 1 статт 237 - при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Пункт 5 частини 4 статті 238 - у мотивувальній частині рішення зазначаються норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
13. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів відповідача про неправильне застосування судами положень статей 837, 843, 853, 882, 901 ЦК України, статей 74, 77, 79, 86, пункту 3 частини 1 статті 237, пункту 5 частини 4 статті 238 ГПК України, статті 13 Закону України "Про поштовий зв'язок", пунктів 2, 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 №270.
А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права 
14. Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009 (зі змінами), до внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема, листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.
Згідно з пунктами 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.
Отже, згідно із зазначеними пунктами Правил надання послуг поштового зв'язку, опис вкладення складається в тому випадку, якщо поштове відправлення приймається до пересилання з оголошеною цінністю.
Аналіз пунктів 2, 11, 19 Правил надання послуг поштового зв'язку, статті 13 Закону України "Про поштовий зв'язок" дозволяє зробити висновок про те, що квитанція або касовий чек (в яких зазначено найменування оператора та об'єкта поштового зв'язку, які надають послуги, дату та вид послуги, її вартість) є доказами надіслання поштового відправлення, однак не підтверджує які саме документи у ньому відправлялись. Тільки поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення підтверджують які саме документи пересилались стороною.
Відтак, позивач в якості належних доказів надіслання відповідачеві акта надання послуг за серпень-вересень 2017 року має подати розрахунковий документ (касовий чек, поштову квитанцію), який підтверджує факт прийняття для пересилання поштовим відділенням разом з описом вкладення кореспонденції у цінний лист, що підтверджує його вміст.
15. Виходячи з аналізу статей 237, 238 ГПК України, на господарські суди покладений обов'язок не лише зазначити норми права, на які вони посилаються, але й зазначити мотиви посилання на такі норми.
При цьому, в даній справі, суди попередніх інстанцій повинні були встановити правову природу договору, виходячи не тільки із назви договору, але й тих зобов'язань, які ним передбачено. Суди дійшли висновку, що 01.06.2017 сторонами укладено Договір підряду №1/0617, виходячи з його назви.
Разом з тим, згідно з пунктом 1.1. Договору, яким визначався предмет договору, сторони передбачили, що виконавець зобов'язується надати послуги автогідропідйомника Nissan Multitel-16 для виконання робіт з ремонту зовнішнього освітлення. Пунктом 2.3 Договору визначено вартість однієї машино-години - 404, 86 грн. згідно з розрахунком вартості послуг, що додається.
Отже, предметом договору є прийняття на себе зобов'язань однією стороною (виконавцем) за завданням другої сторони (замовника) надати послугу автомобілем-гідропідйомником для виконання самим замовником певного виду робіт - ремонту зовнішнього освітлення. Така послуга споживається в процесі вчинення дії з роботи автопідйомника, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Таке зобов'язання передбачено статтею 901 ЦК України, а його виконання підтверджується в порядку статей 902, 903 ЦК України та умовами укладеного договору, а завдані неналежним виконанням договору збитки стягуються в порядку статті 906 ЦК України.
16. Отже, суди не дослідили належним чином правової природи укладеного договору, виходячи із суті прийнятих на себе зобов'язань, та незважаючи на те, що сторонами спірного договору передбачено складання акта приймання-передачі виконаних робіт, підписаного обома сторонами (пункт 2.2 Договору), не проаналізували правових наслідків відсутності такого акта щодо виконання робіт за певний період часу та можливостей доказування фактичного надання послуг іншими доказами у даній справі.
Відтак, висновки судів про правові наслідки непідписання акта здачі-приймання робіт однією із сторін зобов'язання та стягнення спірної суми, з посиланням на норми права, які регулюють договір підряду, є помилковими та такими, що прийняті без належного дослідження правової природи спірного договору.
17. Відповідно до Розділу 3 Договору №1/0617 від 01.06.2017, сторони визначили строк дії договору до 04.08.2017, спірний акт надання послуг датовано серпнем-вереснем 2017 року. 
При цьому, судами не встановлено та не досліджено обставин щодо продовження строку дії договору №1/0617 від 01.06.2017 після 05.08.2017 та обов'язків з надання послуг автомобіля-гідропідйомника на період серпня-вересня 2017 року.
Відтак, прийнятті судами попередніх інстанцій рішення не відповідають вимогам статей 13, 86, частині 5 статті 236 ГПК України, щодо повного та всебічно дослідження обставин, доказів та аргументів сторін, що мають значення для правильного вирішення даної справи. 
А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги 
18. Доводи скаржника, зазначені в пунктах 8-8.1. мотивувальної частини даної постанови, Суд вважає обґрунтованими з підстав, зазначених у пунктах 14-17 мотивувальної частини постанови.
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
19. З огляду на зазначене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2018 та направлення справи на новий розгляд. При новому розгляді судам належить врахувати викладене щодо необхідності визначення правової природи Договору №1/0617 від 01.06.2017, забезпечити сторонам рівні умови для встановлення фактичних обставин виконання обсягу та якості наданих позивачем послуг (виконаних робіт) та за наслідком повного та всебічного дослідження обставин спору дійти висновку про можливість задоволення позовних вимог про стягнення спірної суми.
В. Судові витрати 
20. У зв'язку із скасуванням прийнятих судами рішень та направленням справи на новий розгляд, питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 129 ГПК України касаційним судом не вирішується, оскільки розгляд справи не завершено. 
На підставі викладеного та керуючись статтями 301, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" задовольнити частково.
2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2018 у справі №910/23734/17 скасувати, справу №910/23734/17 направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                 Л.Й. Катеринчук
Судді                                                                                                       В.В. Білоус 
                                                                                                                В.Г. Пєсков