ПОСТАНОВА
Іменем України

16 січня 2019 року 
Київ
справа №2а-3554/08
адміністративне провадження №К/9901/6834/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шарапи В.М.,
суддів - Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області у складі судді Бондаренка І.А. від 30 січня 2009 року та постанову апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Приходька К.П. (головуючий), суддів: Варланова С.М., Таргоній Д.О. від 1 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_1, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_4, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74 до Міністерства оборони України про стягнення грошової компенсації замість продовольчого пайка,
ОПИСОВА ЧАСТИНА          
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, у якому просили: 
1.1 стягнути недоплачене грошове забезпечення починаючи з березня 2000 року по грудень 2005 року та провести виплату замість продовольчого пайка.
2. Бориспільський міськрайонний суд Київської області постановою від 30 січня    2009 року позовні вимоги задовольнив.
3. Апеляційний суд Київської області постановою від 1 квітня 2011 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким відмовив у задоволенні позову.
3.1 При цьому суд апеляційної інстанції виходив із того, що дії відповідача щодо невиплати грошової компенсації за продовольчий пайок не порушують вимог чинного законодавства.
4. Судами попередніх інстанцій встановлено:
4.1 Позивачі проходили дійсну військову службу у Збройних Силах України. 
4.2 Згідно з частиною другою статті 9 Закону від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
4.3 Законом України від 17 лютого 2000 року № 1459-III «Про деякі заходи щодо економії бюджетних засобів» з 11 березня 2000 року призупинено дію частини другої статті 9 Закону № 2011-XII у частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і речового майна або по їх бажанню грошової компенсації.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Не погоджуючись із такими рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернулася із касаційною скаргою, у якій просить скасувати зазначені рішення суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
6. На обґрунтування касаційної скарги позивач зазначила, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми, зокрема статей 11, 12, 49, 110-114, 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
7. Відповідач - Міністерство оборони, подав заперечення на касаційну скаргу, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
8. На обґрунтування заперечень, відповідач зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції, прийняте на основі правильного застосування норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права і підстави для його скасування, передбачені КАС України, відсутні.        
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
9. Конституція України
9.1 Частина друга статті 19 
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
10. Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції)
10.1 Стаття 2. Завдання адміністративного судочинства 
1. Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. 
10.2 Стаття 3. Законодавство про адміністративне судочинство
3. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
10.3 Стаття 19. Справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів
1. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:
1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;
10.4 Стаття 190. Підготовка справи до апеляційного розгляду 
1. Суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження: 
1) з'ясовує склад учасників адміністративного процесу; 
2) надсилає копії ухвали про відкриття апеляційного провадження особам, які беруть участь у справі, разом з копією апеляційної скарги, інформацією про їхні права та обов'язки і встановлює строк, протягом якого можуть бути подані заперечення на апеляційну скаргу;
3) з'ясовує обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, як на підставу своїх вимог і заперечень; 
4) з'ясовує, які обставини визнаються та які заперечуються особами, що беруть участь у справі; 
5) пропонує особам, що беруть участь у справі, подати нові докази, на які вони посилаються, або витребовує їх за клопотанням особи, що подала апеляційну скаргу, або з власної ініціативи; 
6) вирішує інші письмово заявлені клопотання осіб, які беруть участь у справі; 
7) вирішує питання про можливість письмового провадження за наявними  у  справі  матеріалами у суді апеляційної  інстанції; 
8) вирішує інші питання, необхідні для апеляційного розгляду справи. 
2. Усі судові рішення, ухвалені суддею-доповідачем під час підготовки справи до апеляційного розгляду, викладаються у формі ухвали. Копії ухвал надсилаються  особам, які беруть участь у справі. 
3. Після проведення підготовчих дій суддя-доповідач призначає справу до апеляційного розгляду.
10.5 Стаття 196. Апеляційний розгляд справи у судовому засіданні 
1. Апеляційний розгляд здійснюється колегією суддів у складі трьох суддів за правилами розгляду справи судом першої інстанції з урахуванням особливостей, встановлених цією главою. 
2. Після відкриття судового засідання і вирішення клопотань осіб, які беруть участь у справі, суддя-доповідач доповідає в необхідному обсязі зміст судового рішення, що оскаржується, апеляційної скарги та заперечень на неї. 
3. Для надання пояснень, а також у судових дебатах першій надається слово особі, що подала апеляційну скаргу. Якщо апеляційні скарги подали обидві сторони, першим дає пояснення позивач. За ними дають пояснення і виступають у дебатах особи, які приєдналися до апеляційної скарги, а потім - інші особи, які беруть участь у справі. 
4. Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи. 
5. Після закінчення перевірки підстав для апеляційного перегляду колегія суддів виходить до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення.
10.6 Стаття 197. Апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами
1. Суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: 
1) відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю; 
2) неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 
3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
11. Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, суд приходить до висновку, що рішення суду апеляційної інстанції необхідно скасувати та передати справу на новий розгляд до належного суду .
12. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод закріплює право особи на справедливий суд, складовою якого є право на доступ до правосуддя, що реалізується шляхом забезпечення рівності учасників справи. Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" від      15 травня 2008 року, заява №7460/03 та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України №2" від 8 квітня 2010 року, заява №38789/04, наголошується, що принцип рівності сторін, як один зі складників справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
13. Зазначений принцип закріплений у статтях 9 та 11 КАС України, який гарантує особам, які беруть участь у справі, однакові права щодо подання до суду доказів та надання пояснень. Дотримання цього права, у свою чергу, забезпечується внаслідок закріплення у процесуальному законодавстві порядку належного повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового розгляду.
14. Відповідно до частин першої-третьої статті 33 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.
15. Статтею 38 КАС України передбачені правила, за якими здійснювався виклик осіб шляхом надсилання їм тексту повістки електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою. Цей порядок міг бути застосований до особи, яка бере участь у справі та не є суб'єктом владних повноважень, за умови, що нею було зазначено адресу електронної пошти (номер факсу, телефаксу) і не висловлено заперечень проти її використання для одержання текстів судових рішень та інших документів.
16. Особа, яка бере участь у справі, вважалась належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду в порядку, визначеному статтею 38 КАС України, за умови надіслання нею за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) до суду підтвердження про отримання тексту повістки, а у разі відсутності такого підтвердження протягом двох робочих днів з дня направлення тексту повістки - за умови складення секретарем судового засідання відповідної довідки.
17. Також, особа, яка бере участь у справі, вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду у разі вручення їй повістки не пізніше ніж за три дні до судового засідання.
18. Пунктом 1 частини третьої статті 49 КАС України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право знати про дату, час і місце судового розгляду справи.
19. Жодних доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги справа не містить.
20. Крім того, звертаючись до суду з апеляційною скаргою Міністерство оборони України просило розглянути справу за участю їх представника.
21. Проте, апеляційний суд 1 квітня 2011 року поновив строк на апеляційне оскарження, відкрив провадження у справі, призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження та розглянув справу у письмовому провадженні з винесенням постанови від 1 квітня 2011 року.
22. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у апеляційного суду на момент здійснення апеляційного розгляду доказів належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце такого розгляду і про відсутність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження.
23. З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції під час розгляду справи було допущено порушення норм процесуального права в частині обов'язку повідомити належним чином осіб, які беруть участь у справі про дату, час і місце апеляційного розгляду.
24. Доводи скаржника про те, що розгляд справи у суді першої інстанції проводився без її участі, не заслуговують на увагу, оскільки в позовній заяві вона просила про розгляд справи за її відсутності (а/с 66 том 1).
25. Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 353 КАС України (у редакції, що діє з      15 грудня 2017 року), порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
26. Ураховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до належного апеляційного суду, яким є Шостий апеляційний адміністративний суд.
РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
27. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
28. Постанову Апеляційного суду Київської області від 1 квітня 2011 року скасувати, справу направити на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.
29. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа
В.М. Бевзенко 
Н.А. Данилевич,
Судді Верховного Суду