ПОСТАНОВА
Іменем України

17 січня 2019 року 
Київ
справа №804/3263/16
адміністративне провадження №К/9901/21151/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого  - Стрелець Т. Г.,
суддів - Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л. 
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №804/3263/16
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня               2016 року (постановлену у складі: головуючого судді - Степаненко В.В.) та на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Суховаров А.В., суддів: Ясенова Т.І., Головко О.В.) 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у подальшому уточненим, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо порушення термінів та порядку розгляду скарги на дії адміністрації ДП «НВК «Електровозобудування» від 07 квітня 2016 року; зобов'язати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області провести повторну перевірку інформації, викладеної у скарзі позивача на дії (бездіяльність) адміністрації ДП «НВК «Електровозобудування» від 07 квітня 2016 року.
2.          Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при розгляді скарги ОСОБА_1 про порушення трудових прав та умов колективного договору з боку державного підприємства «НВК «Електоровозобудування» відповідачем було порушено порядок та строки розгляду звернення. Крім того, по суті поставлених питань відповідачем інформації надано не було.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3.          16 грудня 2016 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд                 м. Києва вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, які виразились у порушенні строку розгляду скарги ОСОБА_1 на дії адміністрації державного підприємства «НВК «Електоровозобудування» від 07 квітня 2016 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
4.           Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області надало відповідь на скаргу позивача із порушенням строків, встановлених Законом України «Про звернення громадян», а тому позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо порушення термінів розгляду скарги на дії адміністрації ДП «НВК «Електровозобудування» від 07 квітня 2016 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню. 
У задоволенні позовної вимоги в частині зобов'язання Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області провести повторну перевірку інформації, викладеної у скарзі позивача на дії (бездіяльність) адміністрації ДП «НВК «Електровозобудування» від 07 квітня 2016 року, суд першої інстанції відмовив, оскільки відповідна перевірка була проведена відповідно до чинного законодавства та оформлена належним чином.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.          07 лютого 2017 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд вирішив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня          2016 року - без змін.
6.          Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
7.          01 березня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1.   
У касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року. Ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги повністю. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня              2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року.  
8.          13 лютого 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.
9.          Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області надало до суду заперечення на касаційну скаргу, в якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.    
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
10.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (позивач у справі):
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню.
ОСОБА_1 зазначає, що про факти порушень умов охорони праці та гігієни праці ним було зазначено у пунктах 6 та 9 його скарги від 07 квітня 2016 року. Відповідач у своєму листі від 25 травня 2016 року зазначив, що питання порушення законодавства охорони праці знаходиться поза його компетенцією управління. Таке твердження є помилковим, оскільки відповідно до положення про Головне управління Держпаці у Дніпропетровській області, затверджене наказом Державної служби України з питань праці від 04 лютого 2016 року №1, охорона праці є одним з основних напрямків діяльності відповідача. Судами попередніх інстанцій було проігноровано, що позивач вимагав проведення перевірки безпеки охорони праці та умов гігієни праці. Відповідач не в повному обсязі здійснив перевірку фактів зазначених у скарзі позивача, зокрема пунктів 3, 4, 5, 6, 8, 9.
11.          Доводи, викладені у запереченні на касаційну скаргу (відповідача у справі):  
Головне управління Держпаці у Дніпропетровській області зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими.  Вказує, що на скаргу ОСОБА_1 було надіслано відповідь, в якій роз'яснено правильне застосування ДП «НВК «Електровозобудування» норм трудового законодавства та відсутності в цій частині необхідності застосування засобів реагування. Також надано повну відповідь на пункти 3, 4, 5, 6, 8, 9 скарги позивача. Щодо правомірності здійснення відрахувань із заробітної плати позивача за комунальні послуги за період з березня 2015 року по лютий 2016 року (пункт 3 скарги) відповідачем на підставі даних перевірки було з'ясовано, що такі відрахування здійснювалися на підставі його заяви від 01 квітня 2010 року та проводилися відповідно до положень статті 25 Закону України «Про оплату праці». Стосовно невиплати заробітної плати за період простою (пункт 4 скарги), то в ході перевірки не було встановлено періодів простою структурного підрозділу чи всього підприємства протягом 2015-2016 років, а також фактів попередження позивача про початок простою, як це передбачено частиною другою статті 113 КЗпП України. У зв'язку з цим, у підприємства були відсутні підстави для виплати заробітної плати за період простою. Також відповідачем було встановлено, що ДП «НВК «Електровозобудування» порушувалися строки виплати заробітної плати. Однак у відповіді від 25 травня 2016 року ОСОБА_1 було проінформовано, що підприємством при виплаті заробітної плати в 2015-2016 роках проводилася компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати. Тобто відповідачем надано відповідь на питання, вказане у пункті 5 скарги позивача. На питання вказане у 6 пункті скарги, відповідачем було зазначено, що в ході позапланової перевірки не було встановлено, що позивач працював в цеху №57 на посаді, яка віднесена до професій з небезпечними бо шкідливими умовами праці. Крім того, відповідачем повідомлено позивача на його запитання у пункті 8 його скарги, що встановлення на підприємстві робочого часу тривалістю 32 години на тиждень узгоджується з нормами трудового законодавства та умовами колективного договору. Щодо пункту 9 скарги, то відповідачем зазначено, що відсутні будь-які докази які б спростовували ті обставини, що позивач протягом 10 років фактично працював в цеху механічної обробки №88 на посаді «фрезувальник». 
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 
12.           Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено що  ОСОБА_1 07 квітня 2016 року подав до Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області скаргу на порушення ДП НВК «Електровозобудування» трудових прав та колективного договору. Заявник просив провести перевірку та вжити заходів реагування, зобов'язати видати копію наказу про звільнення та здійснити повний розрахунок. Зокрема позивач по пунктах вказував на такі порушення:
1) починаючи з 2014 року постійно затримується виплата заробітної плати;
2) при наданні відпусток не виплачуються відпускні;
3) в період з березня 2015 року по лютий 2016 року з заробітної плати протиправно відраховувалась оплата за комунальні послуги за проживання в гуртожитку;
4) щодо виплати заробітної плати за період простою; 
5) не здійснюється компенсація витрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати;
6) щодо шкідливих і небезпечних факторів роботи в цеху №57, відсутність засобів захисту;
7) адміністрація підприємства не здійснювала своєчасний перерахунок за комунальні послуги, хоча позивач має право на субсидію;
8) на протязі 2014-2016 років порушуються вимоги колективного договору щодо недопущення встановлення робочого часу менше 32 годин на тиждень та граничного терміну неповного робочого часу 3 місяці на рік;
9) ігноруються температурні норми на робочому місці. Взимку температура на робочому місці опускалась до -5 градусів, а влітку піднімалась до +30 градусів;
10) керівництвом здійснювався тиск з метою примусити погодитись на всі порушення трудового законодавства.
13.          З метою розгляду скарги ОСОБА_1 Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області на підставі наказу № 614-П від 11 травня 2016 року та направлення №152 від 11 травня 2016 року було проведено позапланову перевірку Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» з питань, викладених в скарзі від 07 квітня 2016 року.
14.          За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 19 травня 2016 року №183/4.4-7, в якому зафіксовані порушення законодавства про працю, та винесено припис №183/4.4-7-138 від 20 травня 2016 року щодо усунення виявлених порушень.
15.          Письмовою відповіддю від 25 травня 2016 позивача повідомлено про скасування наказу про його звільнення та нарахування компенсації за час вимушеного прогулу; про порушення строку розрахунку при звільненні, строків виплати заробітної плати в 2014-2015 роках, строків виплати відпускних; про виплату компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку порушенням строку виплати; про оплату простою; про проведення атестації робочих місць; про режим роботи неповного робочого часу; про умови виконання колективного договору. Також Головне управління Держпраці в Дніпропетровській області зазначило, що питання стосовно порушень законодавства про охорону праці, призначення субсидії, тиску з боку керівництва знаходяться поза їх компетенцією.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 
16.           Конституція України.
16.1.          Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17.          Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року)
17.1.          Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
17.2.          Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;                      10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
18.          Закон України "Про звернення громадян" від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
18.1.          Частина перша статті 1. Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.   
18.2.          Стаття 3. Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. 
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. 
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. 
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.
18.3.          Частина перша статті 15. Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
18.4.          Частина перша статті 16. Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
18.5.          Стаття 20. Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. 
На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.   
Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
19.          Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року №877-V (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
19.1.          Абзац п'ятий частини першої статті 6. Підставами для здійснення позапланових заходів є обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.
20.          Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2012 року  №390 (чинний на час виникнення спірних правовідносин).
20.1.          Пункт 3. Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".
Планові перевірки проводяться з періодичністю, яка визначається відповідно до Критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), наведених у додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року N 1059.
Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".
Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
21.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
22.          Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позовних вимог.
23.          Як правильно встановлено судами попередніх інстанцій, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області з метою розгляду скарги ОСОБА_1 від 07 квітня 2016 року щодо проведення перевірки стосовно Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» було проведено позапланову перевірку відповідно до абзацу п'ятого частини першої статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". За результатами проведення такої перевірки, відповідачем стосовно посадових осіб підприємства були складені протоколи про адміністративне правопорушення та надано позивачу обґрунтовану відповідь від 25 травня 2016 року.
24.          Колегія суддів Верховного Суду, аналізуючи зміст скарги ОСОБА_1 від 07 квітня 2016 року та відповідь Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 25 травня 2016 року, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивачу надана докладна інформація по кожному доводу скарги в межах компетенції відповідача, зокрема на пункти 3, 4, 5, 6, 8, 9 скарги. У зв'язку з цим, не відповідає дійсності твердження касатора про те, що Головне управління Держпаці у Дніпропетровській області не в повному обсязі здійснило перевірку фактів зазначених у пунктах 3, 4, 5, 6, 8, 9 скарги від 07 квітня 2016 року.
25.          Вимога касатора  про проведення повторної перевірки Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» є безпідставними, оскільки відповідна перевірка вже була проведена згідно з чинним законодавством та оформлена належним чином.
26.          Незгода зі змістом відповіді не може бути підставою для зобов'язання провести повторну перевірку.
27.          Згідно зі статтею 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
28.          З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.   
2.          Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року у справі №804/3263/16 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                           О. В. Білоус
                                                                                          І. Л. Желтобрюх