Постанова 
10 січня 2019 року
м. Київ
Провадження № 51-11 впс 19
Заступник голови Касаційного кримінального суду Верховного Суду                    ОСОБА_1 , розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про направлення кримінальної справи щодо ОСОБА_2                 на розгляд до іншого суду,
встановила:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду, в порядку ст. 38 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі КПК 1960 року), надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про направлення кримінальної справи щодо нього з Снятинського районного суду Івано-Франківської області             до Менського районного суду Чернігівської області.
У своєму клопотанні  ОСОБА_2 просить передати справу на розгляд  до суду за його місцем проживання, оскільки він є інвалідом ІІ групи, потребує стороннього догляду та йому тяжко пересуватися на далекі відстані.
Вивчивши наявні матеріали вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню                   з наступних підстав. 
Відповідно до приписів ст. 37 КПК 1960 року кримінальна справа розглядається  в  тому  суді,  в  районі діяльності якого  вчинено  злочин. Згідно              з вимогами вказаної статті справа щодо ОСОБА_2 за обвинуваченням                    у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4  ст. 190 Кримінальногокодексу України (далі КК), підсудна Коломийському міськрайонному суду Івано-Франківської області.
Постановою голови Івано-Франківського апеляційного суду від 12 грудня                 2018 року задоволено подання голови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області про передачу кримінальної справи щодо  ОСОБА_2              до іншого суду у зв`язку з неможливістю у вказаному місцевому суді утворити склад суду, та передано кримінальну справу до Снятинського районного суду для судового розгляду. 
Згідно з положеннями ст. 38 КПК 1960 року, з метою забезпечення найбільш об`єктивного і повного розгляду справи, в окремих випадках справа може бути передана на розгляд суду за місцем проживання чи роботи обвинуваченого або             за місцем знаходження більшості свідків.
Передача  в цих випадках справи з одного суду до іншого допускається лише                до початку її розгляду в судовому засіданні.
Із системного аналізу норм КПК 1960 року випливає, що кримінальна справа може бути передана з одного суду до іншого лише у виняткових випадках, коли іншим чином неможливо забезпечити виконання завдань провадження у кримінальних справах.
Проте, як вбачається із заявленого клопотання, основною причиною для передачі справи до Менського районного суду Чернігівської області обвинувачений ОСОБА_2 фактично зазначає стан здоров’я. Однак вказана обставина документально не підтверджена обвинуваченим, оскільки до клопотання додано лише копію посвідчення інваліда війни ІІ групи без будь-яких документів, які                      б підтверджували нездатність ОСОБА_2 пересуватися на далекі відстані.             Таким чином вказана підстава не може бути визнана як виняткова для передачі кримінальної справи на розгляд  до суду іншої області, оскільки це питання носить виключно організаційний характер забезпечення судового розгляду та не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи викладене, не вбачаю підстав для передачі кримінальної справи щодо ОСОБА_2 із Снятинського районного суду Івано-Франківської області                   до суду іншої області, а відтак клопотання обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Враховуючи викладене, клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 не містить достатніх підстав для направлення кримінальної справи до суду іншої області.
Керуючись ст. 38 КПК 1960 року,
ухвалила:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про направлення кримінальної справи щодо ОСОБА_2 на розгляд з Снятинського районного суду Івано-Франківської області до Менського районного суду Чернігівської областізалишити без задоволення.
Постанова оскарженню не підлягає.
Заступник голови 
Касаційного кримінального суду                                                                   ОСОБА_1