ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

04 грудня 2018 року 
справа №526/2698/15-а
адміністративне провадження №К/9901/14522/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у  Полтавській області 
на постанову Гадяцького районного суду Полтавської області 
від 16 березня 2016 року у складі судді Заколодяжної О.А. 
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду 
від 18 травня 2016 року у складі колегії суддів Яковенка М.М., Лях О.П., Старосуда М.І. 
у справі № 526/2698/15-а 
за позовом ОСОБА_1 
до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області 
про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

29 грудня 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач у справі) звернувся до суду з адміністративним позовом до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії РН № 420563 від 21 грудня 2015 року, якою позивача притягнуто до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3485 грн., з мотивів безпідставності її прийняття.  
 
16 березня 2016 року постановою Гадяцького районного суду Полтавської області, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від  18 травня 2016 року, задоволено позов ОСОБА_1, скасовано постанову заступника начальника Гадяцької ОДПІ серії  РН № 420563 від 21 грудня 2015 року про накладення адміністративного стягнення за частиною п'ятою статті 165-1 КУпАП на ОСОБА_1 у виді штрафу в сумі 3 485 грн., з мотивів недоведеності підстав накладення штрафу саме за цією нормою. Крім того, постановою суду першої інстанції, з якою погодився суд апеляційної інстанції провадження у справі закрито за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п'ятою статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.  

13 червня 2016 року податковим органом подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, що на його думку призвело до ухвалення незаконних судових рішень, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Доводи касаційної скарги є тотожними доводам апеляційної скарги.  

04 серпня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу, після усунення недоліків касаційної скарги на виконання ухвали цього суду від 16 червня 2016 року та витребувано справу №526/2698/15-а із Гадяцького районного суду Полтавської області.

23 серпня 2016 року справа №526/2698/15-а надійшла до Вищого адміністративного суду України.

02 лютого 2018 року справа №526/2698/15-а разом із матеріалами касаційного провадження К/9901/14522/18 передані до Верховного Суду. 

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15 грудня 2015 року № 114 серії АА № 735802, ОСОБА_1 - керівник філії «Гадяцький райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», вчинив правопорушення, що полягає у несвоєчасній сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, чим порушив абзац 1 пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування», за що передбачена відповідальність за частини 5 статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 

Протоколом встановлена несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування по звітності по єдиному соціальному внеску за жовтень 2015 року за № НОМЕР_1 від 09 листопада 2015 року, згідно якої нараховано 70 803,11 грн. по терміну сплати 20 листопада 2015 року, фактична сплата здійснена 02 грудня 2015 року

Заступником начальника податкового органу за результатами розгляду протоколу 21 грудня 2015 року винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною п'ятою статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3 485 грн.

Задовольняючи позов суди першої та апеляційної інстанцій висновувалися на тому, що філія «Гадяцький райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» повністю залежна від фінансування підприємства - ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», а ОСОБА_1, як начальник філії, відповідальний за невиплату обов`язкових платежів лише за умови наявності достатніх коштів на рахунку філії, отриманих від ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п'ятою статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судами попередніх інстанцій здійснений системний аналіз положень статті 4, абзаців першого, другого частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування», який зумовив висновок про те, що  платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нараховано єдиний внесок (у тому числі на авансові платежі), одночасно з видачою таких сум. Відтак, за позицією судів попередніх інстанцій Законом не передбачено обов'язок платника сплатити єдиний внесок у той час, коли заробітна плата не виплачується.

Суди попередніх інстанцій дослідили Посадову інструкцію начальника філії (зокрема пункт 2.6), Положення філії «Гадяцький райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» у тому числі пункти 3.2, 5.10, 6.2, за результатами чого дійшли до висновку про повну залежність філії від фінансування Підприємства, внаслідок чого визнали, що ОСОБА_1 відповідальний за невиплату обов'язкових платежів лише за умови наявності достатніх коштів на рахунку філії, отриманих від ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій встановили те, що за платіжним дорученням від 01 грудня 2015 року № 1809  на рахунок Філії надійшли кошти для виплати заробітної плати та ЄСВ за жовтень 2015 року. Станом на 20 листопада 2015 року залишок по поточному рахунку № 26007263904 Філії складав 54,96 грн., внаслідок чого суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що станом на 20 листопада 2015 року (термін сплати ЄСВ) на рахунку філії недостатньо коштів для сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування по звітності за жовтень 2015 року.

Аналізуючи склад адміністративного правопорушення суди попередніх інстанцій здійснили системний аналіз статей 9, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначили, що відсутність складу правопорушення, унеможливлює притягнення особи до відповідальності. За висновком судів попередніх інстанцій фінансова залежність філії від ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», доводить обмеженість право дієздатності цього відокремленого підрозділу, внаслідок чого її начальник може бути відповідальним за невиплату обов`язкових платежів лише за умови наявності достатніх коштів на рахунку філії, отриманих від головного підприємства, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п'ятою статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, вказуючи на те, що Філія не є суб'єктом господарювання за положеннями Господарського кодексу України, організаційно-правовий статус Філії обмежений виключно повноваженнями структурного підрозділу. У межах спірних правовідносин Філія має статус платника єдиного внеску за певних умов, проте має місце невідповідність між господарською компетенцією Філії (її відсутності) та обов'язків платника єдиного внеску, що унеможливлює притягнення до адміністративної відповідальності начальника Філії за загальними правилами, а потребує врахування наявних особливостей.

За частиною п'ятою статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність настає за дії, передбачені частиною третьою або четвертою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, тобто за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 3) та у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 4). 

Суди попередніх інстанцій встановили факт відсутності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення чи за частино 4 цієї статті повторно в період з 21 грудня 2014 року по 21 грудня 2015 року, що унеможливлює притягнення позивача до відповідальності за частиною 5 цієї статті, з огляду на відсутності ознак повторності. 

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року  та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі № 526/2698/15-а залишити без змін.   

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р.Ф.Ханова 

Судді:                                                                                                      І.А.Гончарова

                                                                                                    І.Я.Олендер