Постанова
Іменем України
 
22 листопада 2018 року
м. Київ
 
справа № 2-840/2007
провадження № 61-35270св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), СімоненкоВ. М., Штелик С. П.,
 
учасники справи:
стягувач - ОСОБА_4,
особа, дії якої оскаржуються - Ківерцівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області,
боржник - Сільськогосподарський виробничий кооператив «Слава», 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 вересня 2017 року в складі судді Костюкевича О. К. та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 17 жовтня 2017 року в складі колегії суддів: Данилюк В. А., Киці С. І., Шевчук Л. Я.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо виконання судового рішення.
Скарга мотивована тим, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 листопада 2007 року стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Слава» на його користь 5 875,07 грн та судові витрати. Отримавши виконавчий лист, він пред'явив його до примусового виконання виконавчою службою. Постановою державного виконавця Ківерцівського районного управління юстиції у Волинській області Косинської Н. В. від 03 грудня 2010 року виконавчий лист було повернуто без виконання  у зв'язку із відсутністю майна боржника.
Посилаючись на те, що у 2017 році він довідався про наявність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, ОСОБА_4 просив скасувати постанову старшого державного виконавця Косинської Н. В. від 03 грудня 2010 року про повернення виконавчого документа стягувачу як незаконну та визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Косинської Н. В. щодо невиконання рішення суду.
У судовому засіданні ОСОБА_4 просив поновити строк звернення до суду зі скаргою.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 вересня 2017 року скаргу залишено без розгляду.
Ухвала мотивована тим, що заявник пропустив встановлений процесуальний строк для звернення до суду зі скаргою.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 17 жовтня 2017 року ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 вересня 2017 року залишено без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить зазначені судові ухвали скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення скарги.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли необґрунтованого висновку про пропущення ним строку звернення до суду зі скаргою.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Відповідно до частини другої статті 384 ЦПК України 2004 року скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.
Згідно з частиною першою статті  385 ЦПК України 2004 року скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.
Згідно з повідомленням відділу державної виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції у Волинській області від 03 грудня 2010 року № 25113/03-50 стягувачу ОСОБА_4 було направлено виконавчий лист та постанову, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа від 05 листопада 2007 року № 2-840, виданого Ківерцівським районним судом Волинської області, про повернення виконавчого документа на підставі пункту 2 частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». Цей факт стягувач не заперечував.
Зі скаргою до Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_4 звернувся лише 14 серпня 2017 року, отже він пропустив встановлений процесуальний строк для звернення до суду зі скаргою.
Частиною другою статті 72 ЦПК України 2004 року передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.
Заявник у скарзі зазначав, що не оскаржував дії державного виконавця, оскільки не має юридичної освіти і вважав такі дії державного виконавця законними. Зазначені причини суд не визнав поважними причинами порушення процесуального строку.
ОСОБА_4 після отримання постанови про повернення виконавчого документа не був позбавлений права на повторне пред'явлення виконавчого листа до виконання до 13 грудня 2013 року, про що йому було роз'яснено у постанові, однак не вчинив жодних дій для звернення стягнення за виконавчим листом.
Доводи касаційної скарги є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах процесуального законодавства, не спростовують висновків судів та не впливають на правильність постановлених судами ухвал.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 17 жовтня 2017 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                С. Ю. Мартєв 

                                                                                                            В.М. Сімоненко    

                                                                                                            С.П. Штелик