Постанова
Іменем  України 
 
28 листопада 2018 року
 
м. Київ
 
справа № 661/2456/16-ц
 
провадження № 61-31291св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,               Курило В. П.
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, 
відповідач - акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», 
представник відповідача - Рубан Вікторія Олексіївна, 
третя особа 1 - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
представники третьої особи 1 - Пастушенко Богдан Юрійович, 
третя особа 2 - приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Олійник Ірина Ігорівна, 
третя особа 3 - приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Сердюк Людмила Ігорівна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Сапронової Л. В. від 16 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області у складі колегії суддів: Бугрика В. В., Пузанової Л. В., Семиженка Г. В. від 26 липня 2017 року,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому посилаючись на те, що 21 квітня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») та ним був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк відкрив йому не відновлювальну кредитну лінію в іноземній валюті в межах загальної суми 306 000,00 дол. США терміном погашення до 20 квітня 2021 року. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором він передав банку в іпотеку виробничу базу, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується іпотечним договором № 04.2/21/І06-НВ від 21 квітня 2006 року. 17 липня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі -                        АКІБ «УкрСиббанк») та приватним підприємством «Дельта-Юг» (далі -                          ПП «Дельта - Юг»), в особі його як директора було укладено кредитний договір за, відповідно до якого банк надав ПП «Дельта-Юг» кредит в іноземній валюті 5000 000,00 дол. США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 17 липня 2018 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між АКІБ УкрСиббанк» та ним був укладений іпотечний договір від 17 липня 2007 року, за умовами якого банку було передано в іпотеку виробничу базу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 01 квітня             2008 року він уклав з АКІБ «УкрСиббанк» іпотечний договір, за умовами якого передав в іпотеку нерухоме майно, а саме виробничу базу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в якості забезпечення зобов'язань за генеральним договором про надання кредитних послуг від 01 квітня 2008 року з кредитним лімітом 639 568,00 дол. США строком повернення до 01 квітня 2019 року, укладеним між банком та ПП «Дельта-Юг». Позивач вважає, що іпотечні договори від 17 липня 2007 року та від 01 квітня 2008 року є недійсними, а записи про реєстрації іпотек та заборон на нерухоме майно, вчинені на підставі цих іпотечних договорів, підлягають скасуванню, так як іпотечні договори укладені з порушенням вимог частини першої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України, статті                      13 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент укладання спірних правочинів). 
 
З урахуванням викладеного позивач просив суд визнати недійсними вищевказані іпотечні договори та скасувати записи про державну реєстрацію обтяжень, які вчинені на підставі вказаних іпотечних договорів
 
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 16 січня                     2017 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із пропуску позивачем строку позовної давності, про застосовування якого відповідачем було подано відповідну заяву. 
 
Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 26 липня 2017 року апеляційні скаргуи ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» відхилено, рішення місцевого суду залишено без змін. 
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції. 
 
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, «Дельта Банк» просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що при ухваленні судами попередніх інстанцій оскаржуваних судових рішень, судами не в повній мірі з'ясовані всі обставини справи, оскільки не зрозуміло на підставі чого суд відмовив в позові, а саме, по суті, чи за пропуском позовної давності. Уточнення та встановлення даного факту є суттєвим, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову із застосуванням строків позовної давності за умови наявності підстав для задоволення позовних вимог по суті.
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
30 травня 2018 року до Верховного Суду надійшла вказана справа.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Суд установив, що 21 квітня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 06.1/21/06-НВ, відповідно до умов якого                             ВАТ «Кредитпромбанк» відкрив ОСОБА_4 невідновлювальну кредитну лінію в іноземній валюті в межах загальної суми 306 000 дол. США  терміном погашення до 20 квітня 2021 року.
 
Цього ж дня у забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір № 04.2/21/I/06-НВ, посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Сердюк Л. І., відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав ВАТ «Кредитпромбанк» майнові права на виробничу базу.
 
17 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПП «Дельта-Юг» в особі директора ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 11184256000, відповідно до умов якого банк надав ПП «Дельта-Юг» кредит в іноземній валюті в сумі                    500 000 дол. США зі строком повернення не пізніше 17 липня 2018 року.
 
Цього ж дня у забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Олійник І.І., за умовами якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно - виробничу базу по АДРЕСА_1.
 
01 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПП «Дельта-Юг» в особі директора ОСОБА_4 було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № 11327120000, відповідно до якого банк зобов'язувався надати ПП «Дельта-Юг» кредитні послуги у валютах в рамках ліміту, що дорівнює 639 568 дол. США строком повернення до 01 квітня 2019 року. 
 
АКІБ «УкрСиббанк» було надано згоду на наступну іпотеку нерухомого майна - виробничу базу по АДРЕСА_1 з метою забезпечення виконання обов'язків ПП «Дельта-Юг» за кредитним договором № 11184256000.
 
Цього ж дня у забезпечення виконання зобов'язання за вказаним генеральним договором про надання кредитних послуг між АКІБ «УкрСиббанк» та                      ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Олійник І. І., за умовами якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно - виробничу базу по АДРЕСА_1.
 
Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
 
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
 
За змістом статтей 1, 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною  на час укладення договору іпотеки від 21 квітня 2006 року) застава майнових прав на нерухомість, регулюється за правилами, визначеними цим Законом. Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не вставлено цим Законом.
 
Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.
 
На час укладення іпотечного договору № 04-2/21/06-НВ від 21 квітня 2006 року у частині передачі в іпотеку майнових прав на виробничу базу за адресою: АДРЕСА_1, стаття                 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки.
 
Майнове право, яке є предметом застави (іпотеки), - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.
 
Стаття 6 Закону України «Про іпотеку» зобов'язує іпотекодавця до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані в установленому законом порядку.
 
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх                  іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками.
 
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого  майна, сформованої станом на 22 серпня                  2016 року, вбачається, що приватним нотаріусом Олійник І. І. здійснено державну реєстрацію заборон відчуження нерухомого майна: виробничу базу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за двома договорами іпотек, укладених                     17 липня 2007 року (реєстраційний номер - 5315215) та 01 квітня 2008 року (реєстраційний номер - 6922425), жодних інших записів до реєстру обтяжень та реєстру іпотек на нерухоме майно, яке належало ОСОБА_4, не внесено.
 
Відповідно до листа від 01 квітня 2008 року вбачається, що АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до пункту 1.5 договору іпотеки від 17 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу                Олійник І. І. та зареєстровано в реєстрі за № 2007, надав згоду на наступну іпотеку нерухомого майна - виробничу базу, що знаходиться за адресою: Херсонська область, місто Нова Каховка, вулиця Паризької Комуни, будинок                № 2-м, з метою забезпечення виконання обов'язків ПП «Дельта-Юг» за кредитним договором № 11184256000.
 
З урахуванням того, що ВАТ «Кредитпромбанк» при укладенні договору іпотеки від 21 квітня 2006 року в порушення положень статті 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції чинній на час укладання договору), не провів державну реєстрацію обтяжень майнових прав та не вніс інформацію про укладення договору іпотеки від 21 квітня 2006 року до Державного реєстру іпотек, то правильними є висновки судів попередніх інстанцій, що спірні договори іпотек від 17 липня 2007 року та від 01 квітня 2008 року укладені без порушень, у відповідності до норм Закону України «Про іпотеку». Відтак підстави для визнання недійсними вказаних іпотечних договорів та скасування записів про державну реєстрацію обтяження вищевказаної виробничої бази, відсутні.
 
Неправильне визначення судами попередніх інстанцій строку позовної давності до вимог про визнання правочинів недійсними та скасування записів про обтяження майна не призвело до ухвалення незаконних рішень.
 
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду щодо їх оцінки.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду  без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ: 
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.
 
Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 16 січня                   2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 26 липня                    2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                М. Є. Червинська
 
                                                                                                        В. М. Коротун
 
                                                                                                        В. П. Курило