ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року 
м. Київ

Справа №  910/3860/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я.
за участі секретаря судового засідання Сліпчук Н.В.

учасники справи:
позивач - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські Електромережі",
представник - адвокат Гаркавенко С.В. (довіреність №19010206 від 02.01.2019)
відповідач - Державна науково-виробнича корпорація "Київський інститут автоматики"
представник не з'явився

розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Електромережі"
на постанову Київського апеляційного господарського суду 
від 14.08.2018
у складі колегії суддів: Хрипун О.О. (головуючий), Гончаров С.А., Разіна Т.І. 
та ухвалу Господарського суду міста Києва  
від 23.05.2018
у складі судді Пукшин Л.Г.
у справі № 910/3860/18
за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Електромережі"
до Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики"
про стягнення 678 341, 41 грн. 

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
1. 21.09.2018 Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські Електромережі" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 у справі №910/3860/18 в порядку статей 286-288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та клопотало про поновлення строку на касаційне оскарження.
2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/3860/18 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Мачульський Г.М. суддя - Кушнір І.В., суддя - Краснов Є.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2018. 
3. Ухвалою Верховного Суду від 12.10.2018 задоволено заяву суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В. про самовідвід у справі №910/3860/18, справу №910/3860/18 передано для повторного автоматизованого розподілу з урахуванням спеціалізації суддів.
4. За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи №910/3860/18 визначено склад колегії суддів Касаційного господарського суду: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Білоус В.В., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018.
5. Ухвалою Верховного Суду від 12.11.2018 поновлено Приватному акціонерному товариству "ДТЕК Київські Електромережі" строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі №910/3860/18 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Електромережі" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 та призначено її розгляд в судовому засіданні на 15.01.2019.
6. Відзиву на касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Електромережі" не надходило.
ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Короткий зміст позовних вимог та провадження в суді першої інстанції
7. 30.03.2018 Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі - ПАТ "Київенерго", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики" (далі - ДНВК "Київський інститут автоматики", відповідач) про стягнення 678 341, 41 грн., з яких 569 903, 17 грн. основного боргу, що виник у зв'язку з непроведенням відповідачем-споживачем своєчасного розрахунку за поставлену позивачем активну електричну енергію за період з 01.11.2016 по 01.01.2018, 55 056, 67 грн. інфляційних втрат та 12 544, 72 грн. - 3% річних, нарахованих на суму основного боргу, а також 40 836, 85 грн. пені як штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання; як підставу позову визначено положення статей 546, 625, 655, 692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статей 193, 231 Господарського кодексу України (далі - ГК України).
8. 03.04.2018 ухвалою Господарський суд міста Києва прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №910/3860/18.
9. 25.04.2018 ухвалою Господарський суд міста Києва за клопотанням позивача - ПАТ "Київенерго" замінив його правонаступником - Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські Електромережі" (далі - ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі").
10. 23.05.2018 до місцевого суду надійшло клопотання відповідача про закриття провадження у справі №910/3860/18 за позовом ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" до ДНВК "Київський інститут автоматики" про стягнення 678 341, 41 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію, мотивоване тим, що підприємство-відповідач перебуває в процедурі банкрутства у справі №910/18355/16, порушеній ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2016 із введенням мораторію на задоволення вимог кредиторів, що зумовлює підсудність спору у справі №910/3860/18 господарському суду, у провадженні якого перебуває справа №910/18355/16 про банкрутство ДНВК "Київський інститут автоматики".
11. 23.05.2018 відповідачем подано місцевому суду заяву про долучення до справи №910/3860/18 письмового доказу, а саме довідки №0101/49 від 22.05.2018, виданої ДНВК "Київський інститут автоматики" про те, що відповідач не має заборгованості за спожиту електроенергію за період січня-квітня 2018 року.
12. 23.05.2018 ухвалою Господарського суду міста Києва заяву ДНВК "Київський інститут автоматики" про долучення письмового доказу залишено без розгляду; відмовлено у задоволенні клопотання ДНВК "Київський інститут автоматики" про закриття провадження у справі №910/3860/18; передано справу №910/3860/18 за позовом ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" до ДНВК "Київський інститут автоматики" про стягнення 678 341, 41 грн. для розгляду в межах справи №910/18355/16 про банкрутство ДНВК "Київський інститут автоматики".
12.1. Судом встановлено, що спір у справі №910/3860/18 виник щодо правомірності нарахування позивачем-постачальником вартості активної електричної енергії, спожитої відповідачем за договором в період з 01.11.2016 по 01.01.2018 в розмірі 569 903, 17 грн., та нарахованих на суму основного боргу 55 056, 67 грн. інфляційних втрат та 12 544, 72 грн. - 3% річних, а також 40 836, 85 грн. пені.
12.2. Місцевим судом встановлено обставини порушення ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2016 провадження у справі №910/18355/16 про банкрутство ДНВК "Київський інститут автоматики", введення мораторію на задоволення вимог кредиторів та введення процедури розпорядження майном боржника. Отже, в процедурі банкрутства відповідача - ДНВК "Київський інститут автоматики" застосовуються положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) в редакції з 19.01.2013 (статті 23, 25, 38, 45), що вимагають включення до реєстру вимог кредиторів як конкурсних (у процедурі розпорядження майном), так поточних вимог кредиторів (у процедурі ліквідації, в разі їх не задоволення боржником до моменту введення ліквідаційної процедури в ході ведення господарської діяльності), а також розгляду майнових спорів боржника, зокрема, звернення стягнення за рахунок майна боржника за поточними зобов'язаннями, виключно в межах провадження у справі про банкрутство, згідно з частиною 4 статті 10 Закону про банкрутство. 
13. Приймаючи рішення про передання справи №910/3860/18 для розгляду в межах справи №910/18355/16 про банкрутство ДНВК "Київський інститут автоматики", суд першої інстанції виходив з того, що спір, який виник щодо обов'язку відповідача-боржника сплатити на користь позивача заборгованість за спожиту активну електричну енергію, не може бути вирішений в порядку окремого позовного провадження, а підлягає розгляду у справі про банкрутство на стадії розпорядження майном, також в силу приписів пункту 8 частини 1 статті 20 ГПК України про підсудність майнових спорів до боржника господарському суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.
Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови
14. 20.06.2018 поштовим відправленням позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 у справі №910/3860/18, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу як таку, що її прийнято з порушенням норм процесуального права (статей 86, 233 ГПК України) та неправильним застосуванням норм матеріального права (статей 1, 19, 23 Закону про банкрутство), та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в позовному провадженні. Скаржник доводив, що заявлені позивачем у справі №910/3860/18 вимоги про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію є за своєю правовою природою поточними вимогами до відповідача-боржника, які в силу абзацу 4 частини 8 статті 23 Закону про банкрутство мають розглядатися у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа №910/18355/16 про банкрутство відповідача, - Господарським судом міста Києва, а тому підстави для передання справи №910/3860/18, провадження у якій відкрито Господарським судом міста Києва, для розгляду в межах справи №910/18355/16 відсутні.
15. 14.08.2018 постановою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 у справі №910/3860/18 - без змін.
16. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо застосування до спірних правовідносин приписів процесуального закону (статей 12, 20 ГПК України) та законодавства про банкрутство (статей 10, 23 Закону про банкрутство) та не вбачав підстав для скасування прийнятої місцевим судом ухвали від 23.05.2018 про передання справи позовного провадження №910/3860/18 для розгляду в межах справи про банкрутство відповідача №910/18355/16.
17. Суд апеляційної інстанції, керуючись частиною 4 статті 236 ГПК України, при апеляційному перегляді ухвали місцевого суду від 23.05.2018 у справі №910/3860/18 врахував висновки Верховного Суду, викладені у Постанові від 20.02.2018 у справі №910/10829/17, щодо визначення підсудності господарським судам справ у спорах з майновими вимогами до боржника. Апеляційний суд спростував доводи апеляційної скарги позивача про те, що спір у справі №910/3860/18 про стягнення з відповідача-боржника заборгованості за спожиту активну електричну енергію підлягає розгляду в окремому позовному провадженні, зазначивши про те, що системний аналіз положень Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 дає підстави для висновку, що з моменту порушення (відкриття) справи про банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, що зумовлює концентрацію всіх спорів з майновими вимогами до боржника в межах справи про банкрутство та їх вирішення без порушення нових справ господарським судом, що розглядає справу про банкрутство відповідача. 
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи скаржника (позивача у справі)
18. Скаржник доводив, що судами попередніх інстанцій не враховано правової природи заявлених позивачем вимог до відповідача, який перебуває в процедурі банкрутства, щодо стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію за період з 01.11.2016 по 01.01.2018 як поточних вимог, що виникли після порушення щодо відповідача справи про банкрутство №910/18355/16 ухвалою місцевого суду від 14.11.2016 та на які не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів в силу частини 5 статті 19 Закону про банкрутство. На момент звернення позивача з позовом 30.03.2018 щодо підприємства-відповідача не було введено ліквідаційну процедуру, а тому спірні вимоги підлягають розгляду в межах справи позовного провадження №910/3860/18 Господарським судом міста Києва, як судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство відповідача №910/18355/16, що відповідає приписам абзацу 4 частини 8 статті 23 Закону про банкрутство.
19. Скаржник зазначив, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про передачу справи позовного провадження №910/3860/18 для розгляду в межах справи про банкрутство відповідача №910/18355/16 не узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування приписів процесуального закону при визначенні підсудності справ у майнових спорах з поточними вимогами до відповідачів, які перебувають в процедурах банкрутства, викладеною у Постановах від 20.02.2018 у справі №910/10889/17 та від 27.02.2018 у справі №910/6771/17.
Доводи інших учасників справи
20. Відзиву на касаційну скаргу ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" не надходило.
НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 
21. Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017
Частина 1 статті 4 - право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Частина 2 статті 4 - юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.
Частина 1 статті 12 - господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження або позовного провадження (загального або спрощеного).
Частина 6 статті 12 - господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Частина 1 статті 20 - господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України (пункт 8 частини 1 цієї статті).
Частина 9 статті 30 - справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.
Частина 1 статті 24 - усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.
Частина 1 статті 33 - справи у судах першої інстанції розглядаються суддею одноособово, крім випадків, визначених цим Кодексом.
22. Закон України "Про судоустрій і статус суддів"
Частини 1, 2 статті 15 - справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю присяжних. Суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.
23. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011, чинній станом на 14.11.2016 (дата порушення щодо підприємства-відповідача справи про банкрутство)
Частина 1 статті 1 - кредитор - юридична або фізична особа, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.
Частина 4 статті 10 - суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.
Частина 8 статті 23 - поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (абзац 4 частини 8 цієї статті).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
24. З огляду на повноваження суду касаційної інстанції при перегляді судових рішень в касаційному порядку відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів позивача про порушення судами попередніх інстанцій положень статті 20 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 та частини 4 статті 10, частини 8 статті 23 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 при прийнятті рішення про передання спору у справі №910/3860/18 для розгляду в межах справи про банкрутство №910/18355/16.
А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги та висновків суду апеляційної інстанції 
25. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а у рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловив думку про те, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів…".
26. Частиною статтею 12 ГПК України передбачено що справи про банкрутство розглядаються господарськими судами у порядку, передбаченому цим кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
27. Положеннями частини 4 статті 10 Закону про банкрутство до компетенції суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесено вирішення усіх майнових спорів з вимогами до боржника.
28. Статтею 20 ГПК України передбачено, що розгляд спорів з майновими вимогами до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство, належить до предметної юрисдикції господарських судів, при цьому, перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено. Частиною 9 статті 30 ГПК України справи у майнових спорах до боржника віднесено до територіальної підсудності господарського суду за місцезнаходженням боржника, а, відтак, до юрисдикції місцевого суду, яким здійснюється провадження у справі про банкрутство боржника. В силу частини 1, 2 статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.
Отже, розгляд спорів з майновими вимогами до суб'єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства, та визначений позивачем в статусі відповідача у такому спорі, законодавцем віднесено до підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, а таким судом є суддя, який розглядає справу про банкрутство. Законодавець, змінюючи підсудність розгляду таких вимог, в тому числі й поточних, надав перевагу тому, що результат розгляду поточних вимог майнового характеру до відповідача-боржника може мати наслідком зменшення його активів, збільшення кредиторської заборгованості та зачіпати права та інтереси кредиторів боржника, вимоги яких визнано судом та включено до реєстру. З іншого боку, поточний кредитор, визнавши за ухвалою суду свої вимоги, як безспірні, не позбавлений можливості отримання наказу суду та його виконання у процедурі розпорядження майном через державну виконавчу службу стягненням коштів з рахунку боржника, або за рахунок виділення майна боржника на задоволення поточних вимог за участі такого боржника в межах провадження у справі про банкрутство та з урахуванням приписів статті 19 Закону про банкрутство.
29. Судами встановлено, що спір у справі №910/3860/18 виник між ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі", як позивачем, та ДНВК "Київський інститут автоматики", як відповідачем, щодо правомірності нарахування позивачем-постачальником вартості активної електричної енергії, спожитої відповідачем за договором в період з 01.11.2016 по 01.01.2018 в розмірі 569 903, 17 грн., та нарахованих на суму основного боргу 55 056, 67 грн. інфляційних втрат та 12 544, 72 грн. - 3% річних, а також 40 836, 85 грн. пені.
30. Судами встановлено, що відносно відповідача - ДНВК "Київський інститут автоматики" Господарським судом міста Києва здійснюється провадження у справі про банкрутство №910/18355/16, порушене ухвалою суду від 14.11.2016, що визначає спеціальний порядок розгляду спорів, стороною яких є відповідач-боржник, та зумовлює їх концентрацію в межах справи про банкрутство, так як результат розгляду таких спорів може впливати на права та обов'язки боржника та його кредиторів.
З огляду на таке, суди дійшли висновку, що розгляд позовних вимог позивача до боржника про стягнення вартості спожитої активної електричної енергії, які заявлено в окремому позовному провадженні у справі №910/3860/18, має здійснюватися Господарським судом міста Києва в межах справи №910/18355/16 про банкрутство відповідача з метою врахування особливостей провадження у справі про банкрутство щодо формування пасиву боржника, в тому числі за рахунок майнових вимог позивача.
Відповідно до оскаржуваних в касаційному порядку постанови від 14.08.2018 та ухвали від 23.05.2018 місцевий та апеляційний суди передали справу позовного провадження №910/3860/18 для розгляду в межах справи про банкрутство відповідача №910/18355/16, не змінюючи при цьому територіальної підсудності даного спору Господарському суду міста Києва за місцезнаходженням відповідача-боржника.
31. За змістом абзацу 4 частини 8 статті 23 Закону про банкрутство вбачається, що законодавцем розмежовано порядок розгляду вимог поточних кредиторів з метою формування реєстру вимог кредиторів, які виникли після порушення справи про банкрутство, залежно від факту визнання боржника банкрутом. Так, з моменту введення щодо боржника ліквідаційної процедури заявлені кредиторами поточні вимоги розглядаються в межах справи про банкрутство боржника, тоді як до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. 
Однак, це не позбавляє поточного кредитора наданих йому частиною 4 статті 10 Закону про банкрутство прав на вирішення його майнового спору з боржником у процедурі розпорядження майном та можливості задоволення таких вимог до боржника у процедурі розпорядження майном.
32. Аналіз пункту 8 частини 1 статті 20, частини 1 статті 24 та частини 9 статті 30 ГПК України дозволяє зробити висновок, що розгляд справ про банкрутство віднесено до юрисдикції господарських судів; справа про банкрутство порушується (відкривається) за місцезнаходженням боржника місцевим господарським судом, який діє як суд першої інстанції.
З аналізу приписів частин 1, 2 статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" вбачається, що суддя, який розглядає справу в місцевому суді одноособово, діє як суд.
Отже, до моменту введення щодо боржника ліквідаційної процедури майнові спори з поточними вимогами до боржника вирішуються суддею, який здійснює провадження у справі про банкрутство боржника та діє як місцевий суд, за правилами позовного провадження в межах справи про банкрутство боржника без порушення окремих справ позовного провадження, що в цілому зумовлює концентрацію всіх майнових спорів до боржника у провадженні з розгляду справи про банкрутство та забезпечує належне формування активу та пасиву боржника за наслідком розгляду таких спорів судом.
33. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, доступ до якого є відкритим, вбачається порушення ухвалою від 14.11.2016 Господарського суду міста Києва (суддя Чеберяк П.П.) провадження у справі №910/18355/16 про банкрутство Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики", яка є відповідачем у справі позовного провадження №910/3860/18, провадження у якій відкрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 (суддя Пукшин Л.Г.).
Отже, майновий спір, що виник між сторонами у справі №910/3860/18, одна з яких (відповідач) перебуває в процедурі банкрутства на стадії розпорядження майном у справі №910/18355/16, було прийнято до провадження іншим суддею Господарського суду міста Києва, ніж суддя, який розглядає справу про банкрутство відповідача №910/18355/16 одноособово та діє як суд в розумінні статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частини 1 статті 24 ГПК України.
Відтак, до початку розгляду справи позовного провадження №910/3860/18 по суті, суди попередніх інстанцій правомірно передали її для розгляду Господарським судом міста Києва в межах справи №910/18355/16 про банкрутство Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики".
34. Колегія суддів касаційного суду вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги позивача про те, що спір у справі №910/3860/18 підлягав розгляду в межах окремого позовного провадження, зважаючи на те, що на момент звернення позивача з позовними вимогами відповідача не було визнано банкрутом, оскільки за змістом абзацу 4 частини 8 статті 23 Закону про банкрутство вбачається, що законодавець відніс такі спори до юрисдикції господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, тобто на вирішення судді відповідного суду, який розглядає справу про банкрутство одноособово та діє як суд, за правилами позовного провадження без порушення нової справи.
Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у Постанові від 06.12.2018 у справі №6/6 про розгляд в межах справи про банкрутство майнового спору щодо сплати заборгованості з орендної плати як поточних вимог до боржника.
35. Доводи позивача про невідповідність висновків місцевого та апеляційного судів за змістом оскаржуваних ухвали від 23.05.2018 та постанови від 14.08.2018 щодо застосування норм процесуального права про предметну та виключну підсудність спорів з майновими вимогами до боржника господарському суду, який розглядає справу про банкрутство боржника, висновкам Верховного Суду у Постановах від 20.02.2018 у справі №910/10889/17 та від 27.02.2018 у справі №910/6771/17 щодо можливості розгляду таких спорів в межах окремого позовного провадження, Верховний Суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідачами (боржниками) у зазначених справах були юридичні особи, які перебували у процедурах банкрутства, що здійснювалися відповідно до Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013, яка допускала можливість розгляду поточних позовних вимог кредиторів боржника в окремих від банкрутства позовних провадженнях, тоді як справа про банкрутство відповідача №910/18355/16 була порушена ухвалою місцевого суду від 14.11.2016 на підставі Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013. Отже, правовідносини у справах №910/10889/17, №910/6771/17 та у справі №910/18655/16 не є подібними.
А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги 
36. Доводи скаржника, зазначені в пунктах 18-19 описової частини даної постанови, Суд вважає необґрунтованими з підстав, зазначених у пунктах 27-35 мотивувальної частини цієї постанови, а також у зв'язку з тим, що скаржником не доведено можливого порушення його прав розглядом майнового спору в межах провадження у справі про банкрутство.
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
37. З огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень місцевим та апеляційним судами, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги позивача та залишення без змін постанови апеляційного суду та ухвали суду першої інстанції. 
В. Судові витрати 
38. У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.
На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Електромережі" залишити без задоволення.
2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 у справі №910/3860/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       Л.Й. Катеринчук

Судді                                                                                                    В.В. Білоус
                                                                                                             
                                                                                                             В.Я. Погребняк