Постанова
Іменем України
 
16 січня 2019 року 
м. Київ
 
справа № 2/236/09
провадження № 61-19618св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С., 
суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., 
Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідачі: Хмельницька районна державна адміністрація, управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
треті особи: виконавчий комітет Хмельницької міської ради, Хмельницька міська рада, управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2009 року у складі судді Карплюка О. І. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 25 травня 2017 року у складі колегії судів: Купельського А. В., Спірідонової Т. В., Янчук Т. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2008 року ОСОБА_10 звернувся до суду з позовом до Хмельницької районної державної адміністрації (далі - Хмельницька РДА), управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: виконавчий комітет Хмельницької міської ради, Хмельницька міська рада, управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради, про визнання недійсним та скасування розпорядження заступника голови Хмельницької районної державної адміністрації в частині надання у власність земельної ділянки та визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку і договору купівлі-продажу земельної ділянки.
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач ОСОБА_10 помер, після його смерті спадкоємцем за законом став його син - ОСОБА_4, якого судом було залучено до участі у розгляді справи як правонаступника позивача.
 
Позовні вимоги протягом розгляду справи неодноразово змінювалися, з урахуванням остаточних змінених позовних вимог, позов мотивований тим, що 18 травня 2000 року ОСОБА_11 було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_11 помер, після його смерті, згідно свідоцтва про право на спадщину від 21 грудня 2007 року вказану земельну ділянку успадкували позивач та його мати ОСОБА_10 в рівних частинах по 1/2. Того ж дня між позивачем та ОСОБА_10 було укладено договір, згідно якого одноосібним власником земельної ділянки став 
ОСОБА_10 Вказана земельна ділянка згідно розпорядження заступника голови Хмельницької РДА від 22 грудня 2005 року № 1176/05-р була виділена також у приватну власність ОСОБА_5 Вказане розпорядження заступника голови Хмельницької РДА позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з тим, що на момент прийняття такого розпорядження вказана земельна ділянка перебувала у приватній власності померлого батька позивача ОСОБА_10 та він нею користувався. На підставі договору купівлі-продажу від 21 березня 2006 року № 1215, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , спірна земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_6 Позивач зазначав, що оскільки ОСОБА_5 не могла набути право власності на цю земельну ділянку на підставі незаконного розпорядження Хмельницької РДА від 22 грудня 2005 року № 1176/05-р, то не мала і законних прав відчужувати спірну земельну ділянку.ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач ОСОБА_10 помер, спадкоємцем за законом після його смерті став ОСОБА_4, якого суд залучив до участі у справі правонаступником позивача.
У зв'язку з викладеним позивач просив визнати визнати недійсним та скасувати розпорядження заступника голови Хмельницької РДА від 22 грудня 2005 року 
№ 1176/05-р в частині надання у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,10 га, що розташована на АДРЕСА_1, в житловому масиві «Обрій» для будівництва та обслуговування жилих будинків, визнати недійсними державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на спірну земельну ділянку площею 0,10 га виданого 30 грудня 2005 року ОСОБА_5 та договору купівлі-продажу цієї земельної, укладеного 21 березня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 
01 грудня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 25 травня 2017 року, позов задоволено.
Визнано недійсним та скасовано пункт 1 розпорядження заступника голови Хмельницької районної державної адміністрації від 22 грудня 2005 року 
№ 1176/05-р в частині надання у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,10 га на АДРЕСА_1, в житловому масиві «Обрій» для будівництва та обслуговування жилих будинків.
Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована за межами с. Грузевиця Грузевицької сільської ради на житловому масиві «Обрій» на АДРЕСА_1, виданого 30 грудня 2005 року ОСОБА_5 Хмельницькою РДА.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,10 га, яка знаходиться на території Грузевицької сільської ради на житловому масиві «Обрій» на АДРЕСА_1 Хмельницького району, укладений 21 березня 
2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, і посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Лещишиною Т. В. (зареєстровано в реєстрі за № 1215).
Вирішено питання щодо судових витрат.
 
Судові рішення мотивовані тим, що пункт 1 розпорядження заступника голови Хмельницької РДА від 22 грудня 2005 року № 1176/05-р в частині надання у власність ОСОБА_5 спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків підлягає скасуванню, у зв'язку з тим, що Хмельницька РДА не мала права розпоряджатись цією землею. Виданий 
30 грудня 2005 року ОСОБА_5 на підставі незаконного розпорядження державний акт серії НОМЕР_2 на спірну земельну ділянку є також недійсним. Оскільки виданий 30 грудня 2005 року ОСОБА_5 державний акт на право власності на спірну земельну ділянку є недійсним з моменту його видачі, то укладений 21 березня2006 рокуміж нею та ОСОБА_6 договір купівлі-продажу цієї ж земельної ділянки також є недійсним.
 
У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що на момент прийняття рішення судом першої інстанції він не був власником земельної ділянки, оскільки 25 грудня 
2007 року продав її новому власникові ОСОБА_13, тому суди не залучивши до розгляду справи нового власника порушили його права та обов'язки, як нового власника земельної ділянки. Вказує, що оскаржуваними судовими рішення було порушено справедливий баланс інтересів, як його так і нового власника землі, оскільки вони придбали спірну земельну ділянку за відплатним договором, а первісне право позивача виникало з безоплатної приватизації цієї земельної ділянки. Зазначає, що спірною земельною ділянкою в певний проміжок часу користувалися як Хмельницька міська рада, так і Хмельницька РДА та кожен з цих органів вважає, що він розпоряджався цією землею правомірно. Також зазначав, що ця земельна ділянка входила до складу земель, які передавалися з Хмельницького району в межі міста Хмельницького, така процедура була розпочата в 1996 році та закінчилась лише 12 травня 2011 року з прийняттям постанови Верховної Ради України № 3349-VI, тому Хмельницька міська рада не могла розпоряджатися земельною ділянкою до цього часу.
 
01 серпня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення Хмельницької міської ради на касаційну скаргу ОСОБА_6, у яких зазначено, що оскаржувані судові рішення є законним та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги безпідставними. Також зазначали, що Хмельницька міська рада, видаючи у приватну власність спірну земельну ділянку діяла в межах своєї компетенції, оскільки рішенням виконавчого комітету Хмельницької районної ради від 
17 серпня 1995 року№ 174, затвердженим рішенням п'ятої сесії Хмельницької районної ради від 08 вересня1995 року № 8, виконавчому комітету Хмельницької міської ради відведено земельну ділянку площею 70 га під індивідуальну забудову за рахунок земель радгоспу ім. Щорса. Вказані рішення є чинними, їх законність у судовому порядку не оскаржувалась. Також Постановою Верховною Ради України від 18 жовтня 1996 року № 425 Хмельницькій міській раді попередньо погоджено місце розташування індивідуальної житлової забудови на землях радгоспу ім. Щорса, а постановою Верховної Ради України від 04 квітня 1997 року № 180/97-ВР ці землі вилучені у акціонерного сільськогосподарського підприємства «Гречани» та надані у постійне користування Хмельницькій міській раді. 13 травня 1997 року було складено акт про відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості), а її межі закріплено межовими знаками встановленого зразка. За таких обставин, виконавчий комітет Хмельницької міської ради, приймаючи рішення від 18 травня 2000 
№ 334 «Про приватизацію земельних ділянок» щодо надання із вищезазначених земель ОСОБА_11 земельної ділянки площею 0,10 га на АДРЕСА_1 діяв в межах своєї компетенції відповідно до вимог статтей 10, 17 ЗК України (в редакції 1992 року).
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
21 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Суди встановили, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 25 квітня 1996 року № 907 ОСОБА_11 у приватну власність надана земельна ділянка, площею 0,10 га, на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) (а. с. 6, 59).
 
27 червня 2000 року ОСОБА_11 видано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 (а. с. 7, 60).
 
Така ж інформація міститься у повідомленні управління земельних ресурсів та земельної реформи департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 17 вересня 2008 року 
№ 28/02-01-11 (а. с. 57).
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_11 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 8).
 
Після його смерті в порядку спадкування за законом право власності на вказану земельну ділянку 21 грудня 2007 року набули в рівних частках ОСОБА_10 та ОСОБА_10 (а. с. 9).
 
У подальшому, на підставі нотаріально посвідченого договору, укладеного 
21 грудня 2007 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_10, до останнього перейшло право власності на всю земельну ділянку площею 0,10 га, яка знаходиться на території Хмельницької міської ради на АДРЕСА_1 
(а. с. 10).
 
22 грудня 2005 року розпорядженням Хмельницької РДА № 1176/05-р «Про надання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків» ОСОБА_5 надано земельну ділянку розміром 0,10 га на 
АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку на праві власності за межами с. Грузевиця Грузевицької сільської ради (житловий масив «Обрій») (а. с. 11).
 
21 березня 2006 року ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу земельної ділянки передала у власність спірну земельну ділянку ОСОБА_6 (а. с. 75).
 
У листі ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» від 16 жовтня 2016 року №412/6 вказано, що АДРЕСА_1 належить до житлового масиву «Обрій». На жовтень 2008 року земельна ділянка на АДРЕСА_1, Грузевицька сільська рада, зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 21 березня 2006 року за № 1215, посвідченого приватним нотаріусом Лещишиною Т. В. Попереднім власником зазначено ОСОБА_5 (а. с. 69).
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 109).
 
Рішенням Хмельницької районної ради від 08 вересня 
1995 року №8 земельна ділянка, площею 70 га за рахунок земель радгоспу 
ім. Щорса, на якій розташована і спірна земельна ділянка була передана виконавчому комітету Хмельницької міської ради під індивідуальну забудову 
(а. с. 267).
 
Постановою Верховної Ради України від 18 жовтня 1996 року № 425/96-ВР «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб та попереднє погодження місць розташування об'єктів» Хмельницькій міській раді погоджено індивідуальну житлову забудову на 65 га цієї земельної ділянки, в тому числі 57 га ріллі (а. с. 121-124).

Постановою Верховної Ради України від 04 квітня 1997 року № 180/97-ВР «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб та попереднє погодження місць розташування об'єктів» вилучено 65 га земель, в тому числі 57 га ріллі, акціонерного сільськогосподарського підприємства «Гречани» та надано під індивідуальне житлове будівництво Хмельницькій міській раді (а. с. 125-126).
 
Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 18 травня 
2000 року № 334 «Про приватизацію земельних ділянок» із вищевказаних земель передано ОСОБА_11 земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована на АДРЕСА_1 під будівництво та обслуговування індивідуального жилого будинку і господарських будівель (а. с. 58-59).
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 ЗК України у редакції від 
1993 року до відання міських Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить: передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу;
 
Згідно з частиною першою статті 17 ЗК України у редакції від 1993 року передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.
 
Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку стосовно того, що спірну земельну ділянку виконавчий комітет Хмельницької міської ради надав у приватну власність ОСОБА_11 з дотриманням чинних на той час вимог земельного законодавства.
 
Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог цього Кодексу.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
 
Відповідно до частини другої статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» в редакції, чинній на час постановлення рішення, розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.
 
Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку стосовно того, що пункт 1 розпорядження заступника голови Хмельницької РДА від 22 грудня 2005 року № 1176/05-р в частині надання у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,10 га на АДРЕСА_1, в житловому масиві «Обрій» для будівництва та обслуговування жилих будинків підлягає скасуванню.
 
Суди дійшли правильного висновку, що оскільки Хмельницька РДА не мала права розпоряджатися спірною земельною ділянкою, то відсутня й правова підстава набуття на неї права власності ОСОБА_5, тому виданий 30 грудня 2005 року ОСОБА_5 державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована за межами с. Грузевиця Грузевицької сільської ради на житловому масиві «Обрій» на АДРЕСА_1, відповідно до вимог закону необхідно визнати недійсним.
 
Відповідно до частин першої та третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
 
Відповідно до частин першої-третьої, п'ятої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
 
Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
 
Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на землю, передбаченим частиною третьою статті 152 ЗК України.
 
При цьому правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).
 
Враховуючи системний аналіз викладених норм матеріального права, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку стосовно того, що у ОСОБА_5 при укладанні договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки з ОСОБА_6 не було підстав розпоряджатися нерухомим майном, яке їй не належало, у зв'язку з чим у ОСОБА_4 виникло право на оскарження договору купівлі-продажу, стороною якого він не був, оскільки іншим способом він не може захистити своє майнове право на цю земельну ділянку.
 
Таким чином, визнання зазначеного договору купівлі-продажу недійсним є ефективним та таким, що відповідає вимогам закону способом захисту порушеного права ОСОБА_4
 
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки. Відповідно до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
 
Доводи касаційної скарги стосовно того, що оскаржуваними судовими рішеннями порушені права нового власника цієї земельної ділянки 
ОСОБА_13 є необґрунтованими, з огляду на те таке.
 
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;
 
Таким чином, ОСОБА_13 не позбавлений права на самостійне апеляційне та касаційне оскарження судового рішення за наявності для цього підстав.
 
Відповідно до частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 
01 грудня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 
25 травня 2017 рокузалишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | В. С. Висоцька   А. О. Лесько   С. Ю. Мартєв   В. М. Сімоненко   С. П. Штелик