Постанова
Іменем України
 
10 грудня 2018 року
м. Київ
 
справа № 753/14313/16-ц
провадження № 61-19628св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_4,
суб'єкт оскарження - Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року у складі судді Вовка Є. І. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 травня 2017 року у складі колегії суддів: Мараєвої Н. Є., Андрієнко А. М., Заришняк Г. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2016 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року за поданням Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4
 
Заява мотивована тим, що згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва 
від 24 листопада 2015 року, ухваленої за поданням Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, останньому тимчасово обмежено право виїзду за межі України до моменту фактичного виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 100 973,34 грн боргу; рішення Дарницького районного суду 
м. Києва від 05 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 37 796,46 грн боргу; рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України 50 000,00 грн боргу; рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 266 351,79 грн боргу; рішення Дарницького районного суду 
м. Києва від 18 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 153 934,93 грн боргу.
 
Уточнивши заяву, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 остаточно просив переглянути та скасувати за нововиявленими обставинами ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року, ухваленої за поданням Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, посилаючись на те, що нововиявленими обставинами є обставини, встановлені 10 березня 2016 року в ухвалі Апеляційного суду міста Києва, якою скасовано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року, яка в свою чергу була підставою ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року, що переглядається.
 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Дарницького районного суду м. Києва 
від 24 листопада 2015 року у справі № 753/19348/15-ц.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у заяві не зазначено обставин, які б не були та не могли б бути відомі на момент постановлення вищевказаного судового рішення суду чи сторонам.
 
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 травня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилено. Ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року залишена без змін.
 
Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, які відповідають вимогам закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування ухвали не вбачається.
 
У червні 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 травня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскільки ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, яка стала підставою для ухвалення рішення Дарницьким районним судом м. Києва від 24 листопада 2015 року у справі № 753/19348/15-ц скасована судом апеляційної інстанції, тому є всі підстави для перегляду ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року на підставі пункту 3 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.
 
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану справу передано до Верховного Суду. 
 
Станом на час розгляду справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Судом встановлено, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва 
від 24 листопада 2015 року подання Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві задоволено. Тимчасово обмежено громадянина Угорщини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 паспорт (passport) НОМЕР_1 виданий 26JUN 2013 року Республікою Угорщина (HUN), зареєстрованого у АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання: рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 100 973,34 грн боргу; рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 37 796,46 грн боргу; рішення Дарницького районного суду 
м. Києва від 21 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України 50 000,00 грн боргу; рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 266 351,79 грн боргу та рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 153 934,93 грн боргу.
 
Перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами має здійснюватись із дотриманням вимог статей 361-365 ЦПК України 2004 року, які визначають підстави і порядок перегляду, коло суб'єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, об'єкти перегляду та компетенцію судів, які здійснюють такий перегляд. 
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року підставами для перегляду рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
 
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК 2004 року, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
 
При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК України 2004 року підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК України 2004 року.
 
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.
 
Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
 
Обставини, які виникли та змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.
 
Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення. He вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.
 
За таких обставин, правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, із яким погодився й апеляційний суд, що скасування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року та постановлення нової, якою відмовлено у задоволенні подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Кравчук А. С. про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України, не є нововиявленою обставиною у розумінні пунктів 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не ґрунтувалось на підставі скасованого рішення, а його підставою було наявність у ОСОБА_4 паспорта громадянина Угорщини.
 
Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що ухвала Дарницького районного суду 
м. Києва від 20 листопада 2014 року про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, яка стала підставою для ухвалення рішення Дарницьким районним судом м. Києва від 24 листопада 2015 року у справі № 753/19348/15-ц, скасована судом апеляційної інстанції, тому є всі підстави для перегляду ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року на підставі пункту 3 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року, є необґрунтованими з підстав, наведених вище.
 
Вищевикладене свідчить про те, що оскаржувані ухвали судів відповідають вимогам процесуального закону, а отже відсутні підстави для їх скасування.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 травня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                              О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик